Постанова
Іменем  України 
 
08 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 523/6897/16-ц
провадження № 61-1252св20  
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач  - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (правонаступник Акціонерного товариства «Універсал Банк»),
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи(письмового провадження) касаційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», на постанову Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року в складі колегії суддів: Бородійчука В. Г., Василенко Л. І., Єльцова В. О.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та просило стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 34 804, 72 доларів США станом на 01 грудня 2015 року, з яких: 156,  40 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту, 31 220, 83 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту; 3 403, 15 доларів США - сума заборгованості за відсотками, 24, 34 доларів США - сума заборгованості за підвищеними відсотками.
Позов мотивований тим, що 21 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 069-2008-1245, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 135 000 доларів США під 12,45 % річних, а позичальник зобов`язалася повернути кредит до 10 квітня 2038 року.
Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 0692900USD000001 від 21 квітня 2008 року та випискою по рахунку.
Крім того, 21 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 069-2008-1245-Р, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язався перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх її зобов`язань, що виникли з кредитного договору № 069-2008-1245 від 21 квітня 2008 року в повному обсязі, як існуючих на момент укладення, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.
Позичальник ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Враховуючи наведене, ПАТ «Універсал Банк» просило позов задовольнити.
 
Короткий зміст судових рішень
 
Заочним рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 жовтня 2016 року позов задоволено.
 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 21 квітня 2008 року № 069-2008-1245 у розмірі 34 804, 72 доларів США. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 належним чином не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Оскільки 21 квітня 2008 року ОСОБА_2 уклав з банком договір поруки, відповідно до якого зобов`язався відповідати перед кредитором за невиконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором, вимоги ПАТ «Універсал Банк» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів підлягають задоволенню.
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 жовтня 2016 року скасовано і ухвалено нову постанову.
 
Позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 069-2008-1245 від 21 квітня 2008 року в розмірі 34 804,  72 доларів США. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
У задоволенні позовних вимог ПАТ «Універ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено. 
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 здійснила останній платіж в рахунок погашення кредиту 10 лютого 2015 року. З 10 березня 2015 року вона перестала виконувати зобов'язання за кредитним договором, тому право на пред`явлення вимоги у банку виникло з 10 березня 2015 року, враховуючи, що умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами.
 
З вимогою про повернення заборгованості за кредитним договором банк звернувся до ОСОБА_1 31 липня 2015 року, а з позовом до суду - 13 травня 2016 року.
 
Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги про стягнення боргу за кредитним договором солідарно з боржника та поручителя, суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність доказів дотримання банком вимог законодавства в частині шестимісячного строку для звернення до поручителя із вимогою (в тому числі і в судовому порядку) щодо виконання ним своїх зобов`язань, а відтак зробив передчасний висновок про обґрунтованість позовних вимог до поручителя.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги 
 
У січні 2020 року АТ «Універсал Банк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року і залишити в силі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 жовтня 2016 року.
 
В обґрунтування касаційної скарги зазначало, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором банк направив вимоги як позичальнику, так і поручителю. Зокрема, вимога від 31 липня 2015 року направлена на ім'я та адресу поручителя 04 серпня 2015 року, однак вона повернулася за закінченням терміну зберігання. Згідно пункту 5.2.5 кредитного договору у разі направлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту  і неусунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення такої вимоги, вважати термін повернення кредиту такими, що настав на 31 календарний день з дати відправлення вимоги про дострокове повернення кредиту.
 
Отже, виходячи з дати відправлення вимоги на ім'я поручителя (04 серпня 2015 року), 31 календарний день настав 03 вересня 2015 року, тому відповідно до статті 559 ЦК України кінцевим днем звернення до суду з позовом є 03 березня 2016 року.
 
Банк не погоджується з висновками апеляційного суду про звернення до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості 13 травня 2016 року, оскільки позовна заява була направлена на адресу Суворовського районного суду м. Одеси 15 лютого 2016 року. 10 березня 2016 року Суворовським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
 
Наявні факти спростовують викладені у постанові апеляційного суду твердження про те, що банк не звертався до суду з позовом до поручителя у строк до 03 березня 2016 року.
 
Помилковими є висновки апеляційного суду про те, що ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2016 року про відкриття провадження у справі є датою звернення ПАТ «Універсал Банк» з позовом про стягнення заборгованості.
 
Відповідно до статті 559 ЦК України датою початку перебігу шестимісячного строку на пред`явлення вимог до поручителя є не дата виникнення прострочення, а день настання строку виконання основного зобов'язання. Враховуючи, що зміст зобовязання визначено окремими щомісячними платежами, строк щодо кожного щомісячного зобов'язання наступає у дату його сплати, та відраховується окремо по кожному платежу. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.
 
Несплата щомісячних платежів не тягне за собою зміну строку виконання основного зобов'язання, а отже не дає підстав для початку перебігу строку, визначеного частиною четвертою статті 559 ЦК України.
 
Крім того, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо відновлення кредитування», прийнятого 03 липня 2018 року, порука  припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. 
 
Межі касаційного перегляду
 
Постанова апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 в касаційному порядку не оскаржувалася та не переглядається.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Канівського міськрайонного суду Черкаської області.
17 лютого 2020 року справа № 523/6897/16-ц надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2021 року замінено АТ «Універсал Банк» його правонаступником - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс Веста» (далі - ТОВ «Інвестохіллс Веста»).

Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IXустановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що 21 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 069-2008-1245, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 135 000 доларів США під 12,45 % річних. Позичальник зобов`язався повернути кредит до 10 квітня 2038 року.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 21 квітня 2008 року банк уклав з ОСОБА_2 договір поруки № 069-2008-1245-Р, за умовами якого ОСОБА_2 як поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором за невиконання позичальником усіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору в повному обсязі як існуючих на момент укладення, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.
 
Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 01 грудня 2015 року становить 34 804, 72 доларів США, з якої: 156, 40 доларів США - прострочена  заборгованість по кредиту; 31 220,83 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту; 3 403,15 доларів США - сума заборгованості за відсотками; 24,34 доларів США - сума заборгованості за підвищеними відсотками.
 
Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 069-2008-1245, останній платіж в рахунок погашення кредиту нею було здійснено 10 лютого 2015 року. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України.
 
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
 
Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
 
За змістом частини першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою. Боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник.
 
Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
 
Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.
 
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
 
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
 
Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).
 
Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
 
Згідно з пунктом 5.2.5 кредитного договору відповідно до статей 525 та 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.
 
Згідно із зазначеним пунктом обставиною для зміни терміну кредиту, яку сторони домовилися вважати істотним порушенням умов договору, є, зокрема, прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом понад 2 місяці.
 
В матеріалах справи наявна вимога АТ «Універсал Банк» від 31 липня 2015 року, адресована позичальнику ОСОБА_1 , про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором, процентів та штрафних санкцій за порушення виконання зобов'язання.
 
Наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення містить відмітку про отримання його ОСОБА_1 03 липня 2008 року, відтак вочевидь не підтверджує факт направлення їй досудової вимоги від 31 липня 2015 року.
 
Таким чином, апеляційний суд не перевірив, коли настав строк основного зобов'язання та почав перебіг шестимісячний строк звернення з вимогою до поручителя.
 
З огляду на викладене, передчасними є висновки апеляційного суду про відмову в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2  у зв'язку з пропуском банком шестимісячного строку.
 
Згідно зі статтею 400 ЦПК України касаційний суд не має процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які суди не досліджували, а отже, не може вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.
 
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 2.4 кредитного договору позичальник здійснює погашення основної суми кредиту та процентів шляхом сплати щомісячних платежів.
 
У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
 
Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості починається обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом.
 
Тобто банк повинен протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання пред`явити вимоги до поручителя.
 
У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
 
Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань (на час виникнення спірних правовідносин).
 
Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі №  6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16.
 
Крім того, правильне застосування частини четвертої статті 559 ЦК України було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18), яка у постанові від 13 червня 2018 року виклала висновок про відсутність підстав для відступлення від сталої практики Верховного Суду України й Верховного Суду та вказала, що з огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором, повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
 
Відповідно до підпунктів 1 та 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є  порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази та/або встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
Згідно з частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на  новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Враховуючи, що апеляційний суд не встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, постанова апеляційного суду в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2 не  може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час якого суду належить урахувати вищевикладене та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» задовольнити.
 
Постанову Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2 скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,  є остаточною і оскарженню не підлягає.
    Головуючий	    В. І. Крат 	
 	 	
Судді	Н. О. Антоненко   І. О. Дундар	
 	 	
 	Є. В. Краснощоков   М. Ю. Тітов