ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/5936/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,     
  
розглянувши у письмовому провадженні  в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.11.2020 р.(суддя Татаринова Д.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
                                                            В С Т А  Н О В И В:

У серпні 2020 р. До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , в якому позивач просив суд  визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12 березня 2020 року про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 25 лютого 2020 року № 08-02/760 станом на 18 лютого 2020 року, виданої Територіальним управлінням ДСА в Запорізькій області з 19 лютого 2020 року у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з подальшим перерахуванням у випадку зміни суддівської винагороди діючого судді та виплатити різницю між належною до сплати сумою довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.11.2020 р. адміністративний  позов задоволенно.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач  подав апеляційну скаргу, де просив  скасувати рішення Запорізького  окружного адміністративного суду  від 09.02.2021 р.,  ухвалити нове рішенням, яким  відмовити в задоволенні  позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до рішення від 14 грудня 2000 року № 15-рп/2000 Конституційний Суд України визначив, що положення частини другої статті 150 Конституції України щодо виконання рішень Конституційного суду України необхідно розуміти так, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України втратили чинність, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Зазначає, що автоматичне проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, про що зазначено в пункті 16 Рішення № 2- р/2020, може бути розглянуто при збільшенні розміру суддівської винагороди після набрання чинності Рішення № 2-р/2020 (18.02.2020) виключно на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, наданих відповідними установами (судами). Окрім цього, згідно пункту 5 рішення № 2-р/2020 рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у відповідність до цього Рішення, але на поточний момент зазначені правовідносини залишаються неврегульованими.
Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про   задоволення  апеляційної  в зв`язку з наступним.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 , з 06 квітня 1977 року по 18 травня 2007 року перебував на посаді судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області.
18 травня 2007 року позивач звільнений з посади голови Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області у зв`язку з виходом у відставку, через що ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України “Про статус суддів” та здійснений розрахунок стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
26 лютого 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 25 лютого 2020 року № 08-02/760 станом на 18 лютого 2020 року виданої Територіальним управлінням ДСА в Запорізькій області.
12 березня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області позивачу надано відповідь, відповідно до якої зазначено, що з урахуванням відсутність визначеного порядку виконання Рішення Конституційного суду, до приведення у відповідність норм законодавства з ухваленим Рішення підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, на підставі наданої Вами довідки віл 25 лютого  2020 року, відсутні.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Частиною 1  статті 126 Конституції України  визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується  Конституцією  і законами України.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає  Закон України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016 року.
За приписами ч.1 ст. 142  Закону №1402-VI  судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого  статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
Частиною 4 та 5 статті 142  Закону №1402-VI  передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до ч. 3  ст. 135 Закону №1402-VIII  базовий розмір посадового окладу судді становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Разом з цим,  Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII  були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Так, пунктом 22 розділу  ХІІ  Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII  визначалось, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень  Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".
До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень  Закону України від 07.07.2010р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів"  (пункт 23 розділу  ХІІ  Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).
Законом України від 16.10.2019 року №193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування", який набрав чинності 07.11.2019р., виключено зазначені вище пункти 22, 23  Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.
Відповідно до п.24  Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII  встановлений розмір посадового окладу судді, який з 1 січня 2020 року становить:
а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Пунктом 25 розділу  ХІІ  Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII  встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень  Закону України від 07.07.2010р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 % суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного  Закону.
Разом із тим,  рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020р. у справі № 2-р/2020  пункт 25 розділу  XII  Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, визнано таким, що не відповідає  Конституції України.
У вказаному рішенні Конституційного Суду України зазначено наступне.
Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої  статті 126 Конституції України).
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини  Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013).
Визначені  Конституцією  та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини  Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013).
Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному  Законом  № 1402.
Конституційний Суд України вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Згідно з ч. 1  ст. 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України"  закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Статтею 152 Конституції України  передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають  Конституції України  або якщо була порушена встановлена  Конституцією України  процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Таким чином, з дня  ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020р. №2-р/2020  Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
При цьому, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня з дати ухвалення відповідного рішення Конституційним Судом України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає  Конституції України, вступила у силу і діє.
Отже, саме з 19.02.2020 року, наступного дня з дати  ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020, у позивача виникло право на перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно  Закону №1402-VIII від 02.06.2016 року.
В свою чергу, ч. 3  ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року  визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
З матеріалів справи вбачається, що стаж роботи на посаді судді (з урахуванням часу служби в Радянській Армії)  що дає право призначення щомісячного довічного грошового утримання становить 33 років 03 місяці 05 днів.
Таким чином, враховуючи наявний стаж роботи позивача на посаді судді (з урахуванням часу роботи в органах прокуратури) що дає право призначення щомісячного довічного грошового утримання 33 роки 03 місяці 05 днів, відповідач застосовуючи під час перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці , діяв у відповідності до приписів ч.3  ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року.
Разом з цим, на думку колегії суддів, задоволення судом першої інстанції позовних вимог про зобов`язання провести перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Кіровоградського окружного адміністративного суду №76 від 04 березня 2020 року у розмірі 90%, є помилковим, оскільки такий відсоток розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді був визначений в порядку, передбаченому  Законом "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI, та який відрізняється від порядку визначення розміру довічного грошового утримання, встановленого чинним  Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII  та на підставі якого позивачу здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відстаці.
Така відмінність полягає в тому, що  Законом № 2453-VI  розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначався у відсотках (80% і більше), виходячи із суддівської винагороди працюючого судді, зокрема з окладу у розмірі 15 мінімальних заробітних плат (з урахуванням рішення КСУ від 04.12.2018 № 11-р/2018), на відміну від положень  Закону № 1402-VIII, який передбачає зовсім інші базові показники суддівської винагороди, виходячи з окладу працюючого судді, в даному випадку місцевого суду, - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (ст. 135), а також інший розмір довічного утримання судді у відставці 50% і більше від суддівської винагороди (ч.3 ст.142).
Колегія суддів звертає увагу на тому, що предметом даного спору є право позивача на проведення перерахунку довічного грошового утримання на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Запорізькій області  №08-02/760  від 25 лютого 2020 року, в якій складові суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розраховані відповідно до вимог  Закону №1402-VIII  та рішення КСУ від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020, а тому до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми саме цього  Закону, а не вибірково з різних законів.
В свою чергу, як було зазначено вище, положеннями ч. 3  ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року  визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Вказана норма неконституційною не визнавалась, а тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди - відсутні.
Також, колегія суддів враховує, що визначення розміру довічного грошового утримання позивача на підставі норм  Закону № 1402-VIII  (50% і більше) не призводить до порушення  ст.22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач, згідно норм  Закону № 1402-VIII, є більшим, ніж той, який був забезпечений з урахуванням положень  Закону № 2453-VI.
За приписами частини 1  статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  317,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області    задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.11.2020 р. скасувати та прийняти нову постанову.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1    відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328,  329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова