ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 915/92/21	

м. Одеса, проспект Шевченка, 29
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді М.А. Мишкіної, 
суддів   О.Ю. Аленіна, Л.В. Лавриненко 

секретар  судового засідання  Герасименко Ю.С. 

за участю представників учасників справи: 
від  ТОВ «Альянс»   -  не з`явився;
від ТОВ “ТМ Одеса” – Луук А.В. – за ордером.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс” 
на рішення Господарського суду Миколаївської  області від 02 червня  2021 року 
у справі №915/92/21  
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ТМ Одеса”
до  Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс”
про стягнення   3153831,86грн.

суддя суду першої інстанції С.М. Коваль 
час і місце ухвалення рішення 02.06.2021, м.Миколаїв, Господарський суд Миколаївської області, зала судових засідань №929
          
Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.
В судовому засіданні 21.09.2021р. оголошувалася перерва згідно ст.. 216 ГПК України.
В судовому засіданні  26.10.2021р. згідно ст.ст.233, 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:
27.01.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю   “ТМ Одеса” звернулося до господарського суду з позовом  до Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс”,  в якому просив стягнути з відповідача 32741433 грн., з яких: 2560000 грн. 81 коп. – основний борг; 372636 грн. 40 коп. – пені; 77160 грн. 74 коп. - 3 % річних, 144033 грн. 90 коп. - сума, на яку збільшився основний борг з урахуванням індексу інфляції. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав  про неналежне виконання ТОВ “Альянс” грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором субпідряду від 31.05.2019 № 11/2019 (далі-договір), а саме, зобов`язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати вартості виконаних робіт, унаслідок чого утворився основний борг, на який позивачем здійснено нарахування, суми, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також нарахована пеня у порядку п. 10.4 договору. 
У позовній заяві також викладено вимогу про стягнення з ТОВ “Альянс” грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором, а також витрати на правову допомогу.
19.03.2021р. відповідачем подано відзив на позов, згідно якого відповідач визнає основну суму основного боргу, однак просить суд звільнити відповідача від обов`язку відшкодування пені, 3% річних та інфляційних втрат, обґрунтовуючи це тим, що відсутня його вина у здійсненні прострочення з оплати виконаних робіт. Зокрема, за твердженням відповідача,  внаслідок відсутності фінансування ТОВ «Альянс »  з незалежних від нього обставин не зміг здійснити розрахунку . Відповідач у відзиві на позов також  просив суд в межах ст. 239 ГПК України розстрочити виконання рішення строком на 4 місяці рівними частинами. 
26.03.2021р. позивач надав до суду  відповідь на відзив, в якій зазначив, що відсутні будь-які підстави, визначені законодавством, для звільнення відповідача від обов`язку відшкодування штрафних санкцій та інфляційних втрат. Позивач також заперечував проти розстрочки виконання рішення суду.
Рішенням Господарського суду Миколаївської  області від 02.06.2021р.  задоволено позов  Товариства з обмеженою відповідальністю “ТМ Одеса” до  Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс”   - стягнуто з ТОВа “Альянс” на користь  ТОВа “ТМ Одеса” грошові кошти в загальній сумі 3153831,86грн., з яких 2560000,81грн. - основний борг;  372636,40грн. – пеня; 144033,91грн. – інфляційні втрати; 77160,74грн. - 3 % річних; а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 47307,48грн. 
Рішення обґрунтоване посиланням на норми ст..ст. 525, 526, 549, 610, 611, 614, 617, 625,  629 ЦК України, ст..ст. 216, 218, 233 ГК України, положення  п. 3.17.4 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року №18 та вмотивоване наступним:
-вимога про стягнення з відповідача оплати в сумі 2 560 000,81 грн. за виконані роботи на підставі укладеного між сторонами у справі договору, є обґрунтованою і підлягає задоволенню, тому що ТОВ “Альянс” не виконано зобов`язання за договором щодо оплати позивачу виконаних робіт.
-розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат, виконані позивачем вірно,  та відсутні  підстави для звільнення відповідача від обов`язку сплати штрафних санкцій;
-відповідачем не доведено жодними доказами у справі факт відсутності фінансування саме за Договором субпідряду № 11/2019 від 31.05.2019 року. До того ж, відповідач стверджує відсутність фінансування у листопаді-грудні 2019 року, в той час як з матеріалів справи вбачається, що порушення щодо оплати за Договором з боку відповідача почалися ще за Довідкою КБ-3 за липень 2019 року. Отже, посилання відповідача на неможливість виконання зобов`язання з оплати за Договором у зв`язку з відсутністю фінансування у листопаді-грудні 2019 року є безпідставними.
- порядок оплати, визначений п. 4.1. Договору, жодних посилань на будь-які передумови для здійснення оплати, як-то отримання фінансування не містить. Зобов`язаною особою за Договором в частині проведення повної оплати замовлених робіт є виключно відповідач, на якого і покладається обов`язок забезпечити фінансування робіт у повному розмірі власними коштами чи за рахунок фінансування, а також забезпечити наявність такого фінансування. Відповідач відповідає за своїми зобов`язаннями, що виникли з Договору, і така відповідальність не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності фінансування, а, отже, різного роду відсилання відповідача на умови договору та рішення суду, про неможливість сплатити заборгованість за Договором, у зв`язку з відсутністю фінансування є необґрунтованими та безпідставними.
-щодо доводів відповідача про відсутність вини, то відповідачем не подано суду жодних доказів на підтвердження неможливості належного виконання зобов`язання внаслідок дії непереборної сили. Відповідачем не подано суду жодних доказів на підтвердження вжиття усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
-судом в межах розгляду справи встановлено, що прострочення відповідача є триваючим (більше року) та значним (сума нездійсненої оплати 2 560 000,81 грн.), за цей час відповідач не вживав жодних дій щодо погашення заборгованості, не надсилав позивачеві жодних листів, після отримання претензії позивача не здійснив негайне добровільне усунення порушення та навіть не надав відповіді на отриману претензію. Розмір штрафних санкцій є співрозмірним зі ступенем порушеного зобов`язання.  Відповідач не тільки не виконав зобов`язання за договором взагалі, навіть не приступив до його виконання та ще й не вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, що на думку суду, унеможливлює зменшення штрафних санкцій, враховуючи, що пеня вже обмежена умовами договору, а річні та інфляційні носять компенсаційний характер, тому  заявлені позивачем санкції не можуть бути зменшені.  
-щодо розстрочення виконання рішення суду, то відповідач не наводить жодних конкретних обставин, які унеможливлюють чи істотно ускладнюють виконання рішення суду.  Фінансовий стан відповідача є стабільним, жодних стихійний лих, надзвичайних подій не відбулось, інших суттєвих обставин, які унеможливлюють виконання рішення суду відповідачем не наведено. Натомість, наведені відповідачем обставини не свідчать про неможливість виконання підприємством рішення суду у розглядуваній справі. Визнання заборгованості та факт розстрочення рішення по іншій справі, в якій бере участь відповідач не можуть бути безумовною підставою для розстрочення виконання рішення суду по цій справі.
05.07.2021р.  до Південно-західного апеляційного господарського суду   надійшла апеляційна скарга   Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс”   на рішення від 02.06.2021р., в якій скаржник  просить суд  скасувати  оскаржене рішення в  частині  стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних та ухвалити нове рішення, яким  відмовити у задоволенні позову в цій частині; в решті рішення залишити без змін.    
          В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає наступне:
-відповідно до п. 10.4 договору від 31.05.2019 року №11/2019 виконання підрядником своїх зобов`язань щодо оплати виконаних робіт прямо пов`язано з наявністю фінансування об`єкту. Внаслідок відсутності такого фінансування ТОВ «Альянс» з незалежних від його волі обставин не змогло здійснити повного розрахунку з субпідрядником ТОВ «ТМ Одеса». Вказані обставини також слугували підставою для звернення ТОВ «Альянс» до суду з позовом про стягнення боргу з відповідача БП ЮУ АЕС. Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25.02.2021 року №915/1389/20 позовні вимоги задоволено частково. Також вказаним рішенням суд розстрочив виконання рішення строком на 4 місяці рівними частинами.
- невиконання зобов`язань щодо повного розрахунку з субпідрядником сталося не з вини підрядника, а через відсутність фінансування з боку замовника будівельних робіт, а тому може слугувати підставою для зменшення нарахування пені, інфляційних нарахувань та 3% річних.
- відсутність вини ТОВ «Альянс» підтверджується відсутністю розрахунків між БП ЮУ АЕС та ТОВ «Альянс» за договором від 20.05.2019 року між ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі БП «Южноукраїнська АЕС» ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (замовник) та ТОВ «Альянс» (підрядник) про закупівлю робіт за темою: «Енергоблок № 3. Роботи по заміні конденсатора ТГ» № 10/2019 (реєстраційний номер 20-123-01-19- 05455 від 31.05.2019)
-вжиття товариством «Альянс» усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення підтверджується претензіями на адресу замовника робіт ВП ЮУ АЕС, з вимогами погасити заборгованість. Також, доказом вжиття заходів є звернення ТОВ «Альянс» до господарського суду з позовом до відповідача ВП ЮУ АЕС про стягнення коштів.
-відповідачем доведено існування підстав для звільнення його від відповідальності за порушення взятого на себе зобов`язання, у зв`язку з відсутністю вини, оскільки вказані обставини доведені належними та допустимими доказами у справі.
-відповідач не ухиляється від сплати суми основної заборгованості, а є лише заручником обставин викликаних недобросовісною поведінкою Замовника.
-окрім того, згідно умов договору підряду ціна за роботи становить 33 090 963,97 грн., з яких відповідачем оплачено 30 530 963,16 грн., що становить 92,3% загальної вартості. Недоплата в розмірі 2 560 000,81 грн. складає лише 7,7%. Позивач заявляє вимоги про стягнення збитків (пеня, інфляційні витрати та 3% річних) у сумі всього 593 831,05 грн, що становить 23,2% суми заборгованості за основним платежем, що на думку відповідача є значно завищено. Таким чином, відповідач просив суд звільнити відповідача від обов`язку відшкодування збитків.
-судом залишено поза увагою вимогу  про розстрочення виконання судового рішення.
          Ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.07.2021р. поновлено  ТОВу “Альянс”  пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.06.2021р. у справі №915/92/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ТОВа “Альянс” на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.06.2021р. у справі №915/92/21; встановлено  іншим учасникам справи згідно з нормами ст.263 ГПК України строк для подання відзиву   на апеляційну скаргу, будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань  до 26.08.2021р.;  зупинено дію  оскаржуваного рішення  та призначено справу №915/92/21 до розгляду на  21.09.2021р. з повідомленням. 
           26.08.2021р. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому  ТОВ «ТМ-Одеса» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, зазначаючи, що апелянт не тільки не виконав зобов`язання за договором взагалі, навіть не приступив до його виконання та ще й не вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, що унеможливлює зменшення штрафних санкцій, враховуючи, що пеня вже обмежена умовами договору, а річні та інфляційні носять компенсаційний характер, тому, на думку ТОВ «ТМ Одеса» заявлені санкції не можуть бути зменшені. Фінансовий стан відповідача є стабільним, жодних стихійний лих, надзвичайних подій не відбулось, інших суттєвих обставин, які унеможливлюють виконання рішення суду відповідачем не наведено. Прострочення апелянта є триваючим (більше року) та значним (сума нездійсненої оплати 2 560 000,81 грн.), за цей час апелянт не вживав жодних дій щодо погашення заборгованості, не здійснив негайне добровільне усунення порушення, що в свою чергу призвело до необхідності звернення до суду за захистом своїх прав.
Позивач також звертає увагу, що зобов`язаною особою за Договором в частині проведення повної оплати замовлених робіт є виключно Апелянт, на якого і покладається обов`язок забезпечити фінансування робіт у повному розмірі власними коштами чи за рахунок фінансування, а також забезпечити наявність такого фінансування. В свою чергу, у разі порушення обов`язку стосовно оплати виконаних робіт Сторона, що порушила таке зобов`язання повинна нести відповідальність за таке порушення, тим паче, якщо така відповідальність передбачена умовами договору (п. 10.4 договору).
05.10.2021р. від ТОВ «ТМ Одеса» надійшлидодаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Альянс», в яких позивач вказує, що в будь-якому випадку, відсутність фінансування видатків з боку ВП "ЮУ АЕС" на оплату робіт за договором не звільняє відповідача від обов`язку виконати договірні зобов`язання та не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Зобов`язаною особою за договором в частині проведення повної оплати замовлених робіт є виключно відповідач, на якого і покладається обов`язок забезпечити фінансування робіт у повному розмірі власними коштами чи за рахунок фінансування, а також забезпечити наявність такого фінансування. Жодних посилань на будь-які передумови для здійснення оплати, як-то отримання фінансування пункти 9.6, 4.1. договору субпідряду  не містять.
           21.09.2021р., 07.10.2021р., 12.10.2021р. від представника  скаржника надійшли клопотання, в яких останній  просив слухати справу без участі представника ТОВ «Альянс», зазначаючи, що вимоги апеляційної скарги підтримує повністю.
В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги.
          Відповідно до ст.269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів дійшла наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 31.05.2019 р.  Товариством з обмеженою відповідальністю “Альянс” (Підрядник”) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ТМ Одеса” (“Субпідрядник”) було укладено договір субпідряду № 11/2019 на виконання робіт по заміні конденсатора ТГ на енергоблоці № 3 ВП ЮУАЕС (Договір), відповідно до п.1.1 якого Субпідрядник, в межах договірної ціни виконує на свій ризик власними силами і засобами, якісно і у встановлений договором термін  роботи по заміні конденсатора  зобов`язаний виконати роботи по заміні конденсатора ТГ на енергоблоці № 3 ВП ЮУАЕС.
Згідно з п. 2.1. Договору, в редакції додаткової угоди №2 від 30.10.2019р., договірна ціна робіт, доручених до виконання Субпідряднику 33    090    963,97 грн., у тому числі ПДВ 20% - 5    515    160,66 грн. Договірна ціна може бути зменшена або збільшена  з урахуванням фактично виконаних робіт  Субпідрядником та фактичних витрат Субпідрядника на придбання матеріальних ресурсів. Остаточна договірна ціна визначається сумою всіх підписаних Сторонами довідок  вартості будівельних робіт за формою КБ-3.. 
Відповідно до п.3.1 Договору, в редакції додаткової угоди №2 від 30.10.2019р., закінчення виконання робіт  -  10.11.2019р.
Згідно  п. 4.1. Договору оплата за виконані роботи здійснюється Підрядником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Субпідрядника після підписання Сторонами довідки про вартість виконаних робіт за формою КБ-3, складеної на підставі актів виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в протягом 45 банківських днів. 
Згідно з п. 5.4. Договору приймання актів виконаних робіт здійснюється за формою КБ-2В до 23 числа поточного місяця, приймання довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 до 27 числа поточного місяця. Підрядник зобов`язаний в термін 10-ти днів підписати Акти виконаних робіт і повідомити про це Субпідрядника або направити Субпідряднику мотивовану відмову. Якщо в термін 10-ти днів Субпідрядник письмово не повідомлений про мотивовану відмову, роботи вважаються прийнятими Підрядником і підлягають оплаті. 
Відповідно до п. 9.6. Договору Підрядник зобов`язується прийняти від Субпідрядника будівельні роботи та провести розрахунки на умовах даного Договору.
Відповідно до п. 10.4. Договору у разі невиконання Підрядником своїх зобов`язань щодо оплати виконаних робіт при наявності фінансування об`єкту, Підрядник на вимогу Субпідрядника зобов`язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 7% вартості Договору.
Згідно пункту 12.1  Договору сторона звільняється від визначеної цим договором або чинним в Україні законодавством  відповідальності за повне або часткове порушення Договору, якщо вона обґрунтує, що таке порушення відбулося в результаті дії форс-мажорних обставин, визначених в цьому договорі, за умови, що їх настання було засвідчено  у визначеному цим договорі порядку. 
На виконання умов Договору позивачем було виконано роботи на загальну суму 33090963,97 грн., що підтверджується наданими позивачем разом в позовною заявою підписаними обома сторонами Актами виконаних робіт форми КБ-2в та Довідками про вартість виконаних будівельних робіт форма КБ-3.
Об`єкт, який є предметом Договору, було введено в експлуатацію без будь-яких зауважень, що підтверджується Актом закінчення монтажу від 19.11.2019 року, копія якого наявна в матеріалах справи.
Звертаючись до господарського суду з позовом, позивач зазначав, що в порушення умов укладеного сторонами Договору, відповідач розрахунки за виконані роботи провів лише частково, сплативши лише 30530963,16 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи, в той час як позивач виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. Заборгованість ТОВ “Альянс” за Договором перед ТОВ “ТМ Одеса” за виконані роботи становить 2 560 000,81 грн., на які позивачем нараховано пеню, інфляційні та 3 % річних у зв`язку із простроченням оплати.
Господарський суд визнав позовні вимоги обґрунтованими та задовольнив у повному обсязі, стягнувши з відповідача грошові кошти в загальній сумі 3153831,86грн., з яких 2560000,81грн. - основний борг;  372636,40грн. – пеня; 144033,91грн. – інфляційні втрати; 77160,74грн. - 3 % річних;
ТОВ “Альянс” погоджується з рішенням суду в частині стягнення основного боргу та апеляційна скарга не містить доводів щодо рішення місцевого суду в цій частині. Відповідач не погоджується з рішенням в частині стягнення пені, інфляційних та відсотків річних.
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України та ст. 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
          За приписами п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідачем визнається обставина прострочення оплати виконаних позивачем робіт на суму 2 560 000,81  грн.
Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Приписами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (статті 549 ЦК України).
Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.
Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до п. 10.4. Договору у разі невиконання Підрядником своїх зобов`язань щодо оплати виконаних робіт при наявності фінансування об`єкту, Підрядник на вимогу Субпідрядника зобов`язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 7% вартості Договору.
Перевіривши розрахунок пені по заборгованості за договором підряду, колегія погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача пені у розмірі 372636,40грн. 
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних, колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 144033,91 грн. інфляційних втрат та 77160,74 грн.   3 % річних. Позивачем при здійсненні розрахунків пені, інфляційних та відсотків річних, з якими погодився місцевий господарський суд,  вірно враховано як періоди прострочення  так і здійснення відповідачем періодичних платежів внаслідок чого сума боргу зменшувалася. 
Апеляційна скарга не містить аргументів щодо невірного нарахування пені,  інфляційних та відсотків річних. Відповідачем не надано контрозрахунку штрафних санкцій, відсотків річних та інфляційних.
Згідно пункту 12.1, 13.3  Договору сторона звільняється від визначеної цим договором або чинним в Україні законодавством  відповідальності за повне або часткове порушення Договору, якщо вона обґрунтує, що таке порушення відбулося в результаті дії форс-мажорних обставин, визначених в цьому договорі, за умови, що їх настання було засвідчено  у визначеному цим договорі порядку. Настання непереборної сили повинне бути засвідчене компетентним органом, що визначено чинним в Україні законодавством.           
Відповідачем не надано засвідчених у встановленому законодавством порядку   доказів існування форс-мажорних обставин та не вказувалося про існування таких обставин.
З приводу аргумента скаржника про те, що невиконання ним зобов`язань щодо повного розрахунку з субпідрядником сталося не з його вини, а через відсутність фінансування з боку замовника будівельних робіт, а тому може слугувати підставою для зменшення нарахування пені, інфляційних нарахувань та 3% річних колегія суддів зазначає наступне.
          Умовами договору передбачено, що у разі невиконання Підрядником своїх зобов`язань щодо оплати виконаних робіт при наявності фінансування об`єкту, Підрядник на вимогу Субпідрядника зобов`язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 7% вартості Договору.
Як вірно виснував господарський суд, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність фінансування за Договором субпідряду № 11/2019 від 31.05.2019 року.
Посилання скаржника на відсутність розрахунків між ВП «ЮУ АЕС» та ТОВ «Альянс» за договором від 20.05.2019 року № 10/2019, укладеним  між ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Южноукраїнська АЕС» ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (замовник) та ТОВ «Альянс» (підрядник) про закупівлю робіт за темою: «Енергоблок № 3. Роботи по заміні конденсатора ТГ» №10/2019 (реєстраційний номер 20-123-01-19-05455 від 31.05.2019), як на підтвердження відсутності вини у простроченні оплати робіт за договором від 31.05.2019р. №11/2019 колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між невиконанням Замовником договору № 10/2019 від 20.05.2019 та договором №11/2019 від 31.05.2019р., та що невиконання ВП «ЮУ АЕС» своїх зобов`язань за договором № 10/2019 від 20.05.2019р. має наслідком невиконання ТОВ «Альянс» своїх зобов`язань за договором №11/2019 від 31.05.2019р. 
Договір субпідряду від  №11/2019 не містить посилань на договір № 10/2019 від 20.05.2019р. та їх взаємний зв`язок в контексті можливості відтермінування оплати виконаних робіт в залежності від виконання зобов`язань ВП «ЮУ АЕС» ДП «НАЕК» Енергоатом» . 
Також у рішенні господарського суду  Миколаївської області від 25.02.2021 року №915/1389/20, яким стягнуто з ВП «ЮУ АЕС» на користь  ТОВ «Альянс» 26532577,82грн. - суми основного зобов`язання; 3395158,72 грн. – пені; 556583,40 грн. - 3 % річних; 508192,18 грн.  у зв`язку із порушенням зобов`язань за договором про закупівлю робіт  № 10/2019 від 20.05.2019 відсутні посилання на договір субпідряду від  №11/2019 та ТОВ «ТМ Одеса» як субпідрядника.
З умов договору субпідряду №11/2019  вбачається, що  зобов`язаною особою за Договором в частині проведення  оплати замовлених робіт є саме відповідач, а не Замовник, і саме на відповідача покладено обов`язок з оплати робіт у повному розмірі.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а тому посилання відповідача на відсутність фінансування з боку Замовника як на підставу відсутності вини у невиконанні своїх грошових зобов`язань правильно відхилені судом.  
У випадках порушення грошового зобов`язання суд не має правових підстав приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 Господарського кодексу України).
Крім того, колегія суддів вважає слушними зауваження господарського суду, що договір субпідряду не містить посилань на таку передумову для здійснення оплати, як отримання фінансування саме від ВП «ЮУ АЕС».
Твердження скаржника про безпідставність стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки несвоєчасна оплата робіт відбулася виключно з вини ВП «ЮУ АЕС» є помилковими, оскільки на ТОВ «Альянс» був покладений обов`язок належним чином виконати умови договору субпідряду №11/2019, а відсутність відповідних коштів не може бути підставою для невиконання вказаного договору.
Отже відповідачем не підтверджено належними й допустимими доказами обставини, які є підставою звільнення від відповідальності,  чи для зменшення сум штрафних санкцій та відсотків річних, їх існування на момент настання строку виконання зобов`язання.
Колегія суддів також звертає увагу, що право суду зменшувати розмір інфляційних нарахувань нормами чинного законодавства не передбачено.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц..
Господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для звільнення відповідача від відповідальності або зменшення штрафних санкцій, з огляду того, що єдиною підставою для зменшення штрафних санкцій чи звільнення від їх сплати відповідач вказував відсутність його вини.
Аргумент скаржника про те, що судом залишено поза увагою вимогу  про розстрочення виконання судового рішення колегія суддів відхиляє.
          З оскаржуваного рішення вбачається, що судом розглянуто клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення та залишено таке клопотання без задоволення. 
          Згідно ч. 1 ст. 331 ГПКУ за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
За ч. 3 вказаної статті підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що розстрочення означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача. При цьому, суд враховує, що на державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).
Обставини, які є підставами надання розстрочення виконання рішення суду в дійсності мають бути виключними, такими що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. 
Наведені апелянтом (відповідачем) обґрунтування не можуть оцінюватись судом як виключні. 
Розстрочення - це, перш за все, створення умов для гарантованого виконання рішення суду в умовах розстрочення виплати заявленої до стягнення суми боргу. Тобто, розстрочення має забезпечувати виконання рішення суду.
Відповідачем не наведено обґрунтувань (конкретних фактів виникнення можливості оплатити борг), за яких суд міг би дійти висновку, що рішення суду буде гарантовано виконано в умовах розстрочення. 
          Аргументи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди із заявленим позивачем розміром витрат на правничу допомогу колегія суддів відхиляє.  
З прохальної частини апеляційної скарги ТОВ «Альянс» вбачається, що останнім оскаржується рішення  місцевого господарського суду від 02.06.2021р. , однак вказаним рішенням не вирішувалося питання розподілу витрат на правничу допомогу. 
Натомість питання відшкодування витрат на правничу допомогу вирішено господарським судом у додатковому рішенні від 24.06.2021р., згідно якого  стягнуто з ТОВ «Альянс» на користь ТОВ «ТМ Одеса» 40    000грн. витрат на правничу допомогу.
Вказане додаткове рішення не оскаржено відповідачем.
З огляду на наведене, колегія суддів констатує, що доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс” не спростовують правильність висновку місцевого господарського суду про наявність підстав для стягнення з відповідача 372636,40грн. пені, 144033,91грн.  інфляційних втрат та  77160,74грн. 3 % річних.   
В процесі апеляційного розгляду справи колегією суддів не встановлено порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права для виходу за межі доводів апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги відхилені судом апеляційної інстанції, тому   рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.06.2021р. в частині, що оскаржується, залишається без змін як ухвалене у відповідності до норм матеріального та процесуального права відповідно до ст.276 ГПК України.
Відповідно до ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення від 02.06.2021р.), покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної  скарги відхилені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів –
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс” залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.06.2021р. у справі №915/92/21  залишити без змін (в оскаржуваній частині).
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю “Альянс”

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.
Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.286,287 ГПК України.

Повний текст постанови складено  01 листопада 2021 року. 

Головуючий суддя                                                                      М.А. Мишкіна

Суддя                                                                                          О.Ю. Аленін

           Суддя                                                                                          Л.В. Лавриненко