ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
Справа № 991/7946/21
Провадження № 1-кс/991/8061/21
У Х В А Л А

26 листопада 2021 року	місто Київ	

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

24.11.2021 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР).
Зі змісту скарги вбачається, що 17.11.2021 ОСОБА_3 звернувся на спеціальну телефонну лінію НАБУ із заявою про вчинення суддею Миколаївського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого статтями 366, 368 КК України (далі – КК України). Заявник стверджує, що відомості, викладені у його заяві, не були внесені до ЄРДР протягом 24?х годин з моменту її подання.
У зв`язку з цим, ОСОБА_3 звернувся до Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ та просить слідчого суддю зобов`язати останнього внести відповідні відомості до ЄРДР за його заявою.

Заявник ОСОБА_5 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, скаргу підтримав та просив задовольнити з наведених у ній підстав.
Уповноважений представник НАБУ, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився. Втім, до початку судового розгляду подав до Вищого антикорупційного суду письмові пояснення, в яких прохав у задоволенні скарги відмовити та провести судовий розгляд у відсутність представника НАБУ.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України неприбуття в судове засідання слідчого або прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Частиною першою статті 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. 
До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (пункт 4 частини 5 статті 214 КПК України).
Бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає їх невнесення впродовж 24 годин після подання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Отже, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Офісом Генерального прокурора.
Порядок внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 за №298. Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України.
Аналіз вищезазначених положень дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення для того, щоб технічно внести дані відомості до відповідних розділів реєстру. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність його ознак. Такими даними є фактичне зазначення відомостей, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
З матеріалів справи встановлено, що 17.11.2021 ОСОБА_3 звернувся на спеціальну телефонну лінію НАБУ із заявою про вчинення суддею Миколаївського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого статтями 366, 368 КК України.
Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача в особі голови Одеського окружного адміністративного суду про стягнення на його користь моральної та матеріальної шкоди у розмірі 1.500.000 грн, однак, суддя Миколаївського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 , відкриваючи провадження у справі № 420/18566/21, зазначив іншу суму та призначив розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику сторін. Тим самим, на думку заявника, суддя ОСОБА_4 відсторонив ОСОБА_3 від участі у справі № 420/18566/21. Крім того, як стверджує заявник, ухвала про відкриття провадження у справі № 420/18566/21 внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень не впродовж доби, а через десять днів – 12.11.2021.
Тому заявник прохає зобов`язати уповноважених осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості про ймовірне вчинення суддею ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого статтями 366, 368 КК України, а саме службове підроблення з метою отримання неправомірної вигоди від відповідача по справі.
Як вбачається з матеріалів скарги, доводи ОСОБА_3 про ймовірне вчинення суддею Миколаївського окружного адміністративного суду кримінального правопорушення ґрунтуються виключно на його незгоді з процесуальним рішенням судді, а саме з ухвалою про відкриття провадження за його адміністративним позовом та призначення справи до розгляду у порядку спрощеного провадження. На переконання заявника, постановляючи зазначену ухвалу суддя ОСОБА_4 вніс до неї завідомо неправдиві відомості щодо розміру його позовних вимог. На думку заявника, зазначені протиправні дії суддя міг вчинити виключно за неправомірну вигоду, надану представникам відповідача.
Втім, ухвалення суддею, у межах своїх повноважень, судового рішення об`єктивно не може розглядатися як вчинення злочину, а є підставою для оскарження цього рішення у визначеному процесуальним законом порядку.
Більше того, як свідчать відомості із Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі № 420/18566/21 після подання 15.11.2021 позивачем заперечення, внесено виправлення до вступної частини ухвали суду від 02.11.2021 про відкриття провадження у справі, вказавши вірну суму позовних вимог в частині відшкодування моральної та матеріальної шкоди – 1.500.000 грн.
Іншою ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.11.2021, після подання 15.11.2021 позивачем заперечення, суд ухвалив перейти із спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 420/18566/21 за правилами загального позовного провадження та призначено у даній справі підготовче судове засідання.
Окрім цього, відомості Єдиного державного реєстру судових рішень свідчать про те, що ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду про відкриття провадження від 02.11.2021 у справі № 420/18566/21 надіслана судом в цей же день – 02.11.2021 та оприлюднена 03.11.2021, а тому доводи заявника про те, що згадана ухвала внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень через десять днів, а саме 12.11.2021, є безпідставними.
У справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч. ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 01.12.2004 № 19 – рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що недоторканність суддів – один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно – правове призначення – забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.
Крім цього, згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь?який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в п. 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.
Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 у справі № 21?319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».
Виходячи із положень, закріплених в ст. ст. 14, 106 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. ст. 126, 129 Конституції України, рішення суду, дії або бездіяльність суддів під час здійснення правосуддя, підготовки, розгляду справ у судових інстанціях, звернення рішення до виконання тощо можуть оскаржуватися виключно в апеляційному та касаційному порядку.
З наведених вище правових норм можна зробити висновок, що висловлення незадоволення учасником провадження відповідною ухвалою судді шляхом подання заяви про кримінальне правопорушення може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених статтями 126 та 129 Конституції України.
При розгляді питання, що стосується невнесення відомостей в ЄРДР, яке стосується судді, необхідно також враховувати Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013.
Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь?які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь?якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51?8007км18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин».
Разом із цим, необхідно звернути увагу, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
В заяві ОСОБА_3 не зазначені обставини, які б могли свідчити про вчинення суддею Миколаївського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 корупційного кримінального правопорушення.
З наведеного доходжу висновку, що підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення суддею кримінального правопорушення відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307 КПК України, 

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, – відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя                                                          ОСОБА_1