ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/9336/20	Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/920/21 	Суддя - доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 310000000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Дикун С. І., Міщій О. Я., 
за участю секретаря - Стецюк М.А. 
та сторін: позивачів  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їхнього представника — адвоката Худої І.Р., представника відповідача ОСОБА_3 — адвоката Багранюка В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/9336/20 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 — адвоката Моленя Ростислава Богдановича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2021 року, ухваленого суддею Позняком В.М., повний текст якого складений 11 червня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод у здійсненні бабою і дідом їх прав щодо виховання онуки, -
В С Т А Н О В И В:
у червні 2020 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом, який був уточнений під час розгляду справи, до ОСОБА_3 , третя особа: управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення способу участі позивачів у вихованні онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як можливість спільного відпочинку, систематичні побачення і спілкування з нею, а саме: 1) будні дні: кожний вівторок місяця — з 16 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.; 2) вихідні дні: кожна неділя місяця — з 14 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.; 3) святкові дні та релігійні свята: різдвяні свята — 14 січня з 15 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.; великодні свята — великодній понеділок з 13 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.; 4) день народження діда ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 12 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.; 5) день народження баби ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 12 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.; 6) день народження прадіда ОСОБА_5 13 червня з 12 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.; 7) день народження прабаби ОСОБА_6 03 червня з 12 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.; 8) день народження прабаби ОСОБА_7 11 серпня з 12 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.; 9) спільну участь діда та баби з онукою у будь-яких святкових заходах в яких онука братиме участь; 10) щорічні відпустки: 7 днів літом, в присутності батька ОСОБА_8 , про час відпочинку дід і баба зобов`язується повідомити матір письмово за 1 місяць; місце побачення встановити — наше місце проживання або наше місце реєстрації, перебування в межах Тернопільської області та місця культурно-розважального характеру (парк, дитячі ігрові майданчики та інші громадські місця, що призначені для повноцінного відпочинку дитини і відповідають віку дитини) без участі матері; зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод у здійсненні дідом та бабою їх прав щодо виховання онуки ОСОБА_4 ; стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору.
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначили, що після припинення в 2019 році шлюбних відносин між їх сином та колишньою невісткою ОСОБА_3 відповідачка ізолювала онуку ОСОБА_4 , не відповідає на телефонні дзвінки, проявляла агресію, зневажливе ставлення, обзивання нецензурною лексикою до них при проханні надати можливість побачитися із онукою. Зауважують, що дитина їх любить та радіє коли їх бачить. Оскільки домовитися із колишньою невісткою не вдалося, звернулися до суду.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2021 року позов — задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначено  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  спосіб участі у вихованні онуки  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в такі дні: щосереди з 18.00 год. до 19.30 год.; щосуботи з 15.00 год. до 19.30 год.; щороку 18 червня, 06 квітня, Різдво Христове, православне - 07 січня, Пасха (неділя), День святого Миколая - 19 грудня, кожного року з 16.00 год. до 19.30 год.
В інші дні місяця, побачення можуть відбуватися за попередньою домовленістю між  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 .
Побачення повинні відбуватися в присутності матері дитини  ОСОБА_3 , за попередньою домовленістю в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, або за місцем проживання матері  ОСОБА_3 .
За погодженням із  ОСОБА_3 , побачення можуть відбуватися без участі матері, а також і інших місцях (за місцем проживання бабусі, дідуся, тощо).
У задоволенні інших позовних вимог — відмовлено.
Стягнуто з  ОСОБА_3  в користь  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2  по 840,80 гривень сплаченого судового збору.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3  — адвокат Молень Ростислав Богданович просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2021 року у справі №607/9336/20 та ухвалити нове рішення, яким в повному обсязі відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також стягнути з позивачів на її користь усі судові витрати, посилаючись на те, що судом застосовано неправильно норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_3 — адвокат Молень Р.Б. зазначив, що перешкоди, які ніби чинить відповідач в побаченнях баби, діда з онукою є уявними, надуманими і нібито підтверджуються тільки словами позивачів та їх сина (особами, зацікавленими у результаті розгляду), проте, ці свідчення слід сприймати критично, в силу неприязних відносин останніх з відповідачкою. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 безперешкодно та регулярно мають зустрічі з онукою, адже приходять на побачення разом із батьком дитини, їх сином ОСОБА_8 навіть в час побачень батька з дочкою, який встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2020 року у справі №607/12165/19. ОСОБА_3 з розумінням відноситься до таких зустрічей та агресії (як вказують позивачі) не проявляє, а навпаки, неодноразово запрошувала позивачів до свого помешкання задля проведення побачень з ОСОБА_9 , коли погодні не дозволяли такі побачення здійснювати на вулиці. Рішеннями Комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 22 жовтня 2020 року та 26 листопада 2020 року “Про надання висновку на запит до суду по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з онукою та визначення способу участі у її вихованні” не було встановлено перешкод у здійсненні позивачами своїх прав щодо виховання онуки ОСОБА_10 зі сторони відповідача. Вказує, що у зв`язку із постійним спілкуванням позивачів з ОСОБА_9 , відповідач вважає за недоцільним встановлювати графік побачень баби, діда з онукою, формалізувати ці відносини, адже, це створить непотрібні як для позивачів, так і відповідача, дитини — рамки, прив`язаність до певного часу та негативно вплине на саму ОСОБА_11 . ОСОБА_3 не заперечувала та не заперечує проти права ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на спілкування з онукою, навіть на шкоду того, що основний обов`язок виховання дитини лежить на батьках. Зазначає, що рішенням від 29 травня 2020 року у справі №607/12165/19 вже є встановлений один графік до якого прив`язана як дитина, так і матір. Встановлення ще одного графіка побачень суттєво порушує інтереси дитини, яка росте і розвивається, відвідує гуртки та бажає проводити час з однолітками, а з 01 вересня піде у перший клас. Також вказує, що суд без врахування інтересів матері дитини та інтересів самої дитини призначає батькові дитини, бабі, дідові майже рівну кількість часу побачень на тиждень. Час побачень визначений рішенням від 02 червня 2021 року баби, діда з онукою ОСОБА_9 є надто тривалим, адже, вони всього лиш є членами родини колишнього чоловіка, і на них не можуть бути покладені рівні із батьком права щодо виховання дитини без врахування інтересів матері та самої дитини. Також те, що побачення баби, діда з онукою в проміжку часу з 15:00 год. до 19:30 год. щосуботи не можуть відбуватись, адже, в цей час ОСОБА_12 проводить час з батьком згідно визначеного судом графіку. Рішення суду щодо графіку батька виключає присутність інших осіб, окрім матері дитини у його побаченнях. Окремо зазначає, що суд надав перевагу стороні позивача, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є священнослужителем, про що сам акцентував у судових засіданнях.
Від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять залишити рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2021 року — без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 — без задоволення, посилаючись на те, що частина доводів викладених у апеляційній скарзі є неправдивою інформацією, безпідставними твердженнями, а оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим. Вказують, що причиною звернення із даним позовом є порушене відповідачем їхнє право на спілкування із онукою. Мати дитини заперечує проти їхнього спілкування, адже, вважає їх лише членами родини колишнього чоловіка та постійно чинить перешкоди у побаченнях, спілкуванні з дитиною, принижує та ображає їх. Суд вірно відхилив доводи відповідача про те, що остання не чинить перешкод у спілкуванні з онукою. Суд об`єктивно вказав, що позбавлення їх права щодо участі у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки може позбавити її родинних зв`язків з бабою та дідом, любові та турботи з боку останніх, адже, онука знає їх, прихильна до них, її психоемоційний стан, стан здоров`я, їхню поведінку та емоційний стан, а тому, вірно визначив спосіб участі у вихованні онуки. При цьому, судом враховано звичний графік малолітньої онуки ОСОБА_10 , яка по вівторках та п`ятницях відвідує танці, відвідує дитячий садочок, у вересні йде в перший клас, а також висновок органу опіки та піклування Тернопільської міської ради, яким рекомендовано позивачам здійснювати свою участь у вихованні онуки відповідно до графіку спілкування двічі на тиждень. Вважають те, що відповідач категорично та повністю заперечує проти позову та рішення суду — це є найголовніший аргумент позиції відповідача, щоб унеможливити їхні з онукою зустрічі та можливості їх брати участь у її вихованні. Такі перешкоди чиняться і батьку дитини. Також те, що онука проводила з ними багато часу, у неї чітке бачення своєї сім`ї, де вони її рідні люди бабуся та дідусь, адже, до 3,5 років проживала разом з ними та без жодних труднощів залишається сама лише з ними на будь-який проміжок часу. При зустрічі онука розуміє, що у будь-який момент матір може припинити їхнє побачення, а тому, намагається швиденько все встигнути їм показати та розповісти, бо навіть дитина розуміє, що все залежить від настрою мами. На жаль, виховний процес мами дійшов до того, що дитина має панічний страх перед мамою, а один із останніх разів на побачення дитина прийшла із синцем під оком, на що вказала, що це мама її вдарила, що вона неправильно читала. Даний факт розслідує поліція. На усі звернення батька дитини про необхідність спілкування психолога з дитиною, відповідач категорично заперечує. Також, на пропозицію займання з дитиною логопедом, адже, є потреба, відповідач заперечує.
У судовому засіданні представник ОСОБА_3  — адвокат Багранюк В.С. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їхній представник — адвокат Худа І.Р. апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.
Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що син позивачів ОСОБА_8 перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3 , який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2019 року.
В цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане 14 березня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №1921, яка є онукою позивачів (а.с. 9).
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2020 року у справі №607/12165/19, яке вступило в законну силу, суд ухвалив визначити ОСОБА_8 спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в такі дні: щочетверга з 17.00 год. до 19.30 год.; щосуботи з 15.00 год. до 19.30 год.; 06 березня, 02 серпня, 13 листопада, Різдво Христове, православне - 07 січня, Пасха (неділя), День святого Миколая - 19 грудня, кожного року з 16.00 год. до 19.30 год., в інші дні місяця, побачення можуть відбуватися за попередньою домовленістю між батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_3 . Побачення повинні відбуватися в присутності матері дитини ОСОБА_3 , за попередньою домовленістю в місцях культурно - розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, або за місцем проживання матері ОСОБА_3 , без присутності інших осіб. Зобов`язано ОСОБА_8 , не порушувати графік побачень, приділяти дитині ОСОБА_4 , увагу і турботу, виховувати її, матеріально допомагати та слідкувати за станом її здоров`я. Зобов`язано ОСОБА_3 , поважати батьківські права ОСОБА_8 , не чинити перешкод у його спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 . Визначено місце проживання малолітньої дочки — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю дитини - ОСОБА_3 , за місцем її проживання (а.с. 94-98).
Як видно із листа Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області від 30 листопада 2020 року №7349 ОСОБА_1 24 листопада 2020 року звертався в поліцію із заявою, в якій повідомляв що колишня невістка ОСОБА_3 не дає дитини батькові та йому (а.с. 131-132).
Крім того, позивач 02 грудня 2020 року, 23 грудня 2020 року звертався із скаргами до управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради щодо перешкоджання ОСОБА_3 у спілкуванні з онукою (а.с. 130, 134-135, 139-140).
Судом досліджено відеозаписи та фото, надані сторонами, на яких зафіксовано спілкування позивачів з їх онукою (а.с. 48-61).
Органом опіки і піклування Тернопільської міської ради надано висновок, який затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 23 грудня 2020 року №162, та згідно якого рекомендовано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 здійснювати участь у вихованні онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в такі дні: щочетверга з 17.00 год. до 19.30 год.; щосуботи з 15.00 год. до 19.30 год.; щороку 18 червня, 06 квітня, Різдво Христове, православне - 07 січня, Пасха (неділя), День святого Миколая - 19 грудня, кожного року з 13.00 год. до 19.30 год. В інші дні побачення можуть відбуватися за попередньою домовленістю з матір`ю дитини (а.с. 114-115).
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що позбавлення позивачів права щодо їх участі у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки може позбавити ОСОБА_13 родинних зв`язків з бабою та дідом, любові та турботи з боку останніх, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року. При цьому, судом враховано, в першу чергу, інтереси дитини, зокрема те, що ОСОБА_14 знає дідуся та бабусю з народження, прихильна до них, її психоемоційний стан, стан здоров`я, поведінку та емоційний стан позивачів. При визначенні порядку побачень судом взято до уваги звичний графік малолітньої ОСОБА_4 , яка по вівторках та п`ятницях відвідує танці, ходить у дитячий садочок, у вересні йде в перший клас, а також висновок органу опіки і піклування Тернопільської міської ради, яким рекомендовано позивачам здійснювати свою участь у вихованні онуки відповідно до графіку спілкування двічі на тиждень. 
Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується, оскільки вірно застосовано норми матеріального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, виходячи з такого.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі — Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
І положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі “Kruskic v. Croatia” від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність (рішення ЄСПЛ у справі “Bogonosovy v. Russia” від 05 березня 2019 року, §82).
Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Положеннями статті 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.
За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо спілкування діда та баби із онукою. 
Даний факт підтверджується дослідженими судом скаргами позивачів у поліцію та органи опіки та піклування, показами позивачів, які допитані в судовому засіданні в якості свідків, показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , висновком органу опіки та піклування Тернопільської міської ради щодо рекомендації ОСОБА_1 та ОСОБА_4 здійснювати участь у вихованні онуки у визначені дні. 
Тому не заслуговують на увагу доводи представника заявниці адвоката Моленя Р.Б., що позивачам не чиняться перешкоди у спілкуванні з онукою.
Крім цього, відповідач ОСОБА_3 і в апеляційній скарзі, і під час примусового виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2020 року у справі №607/12165/1 про визначення ОСОБА_8 способу участі у вихованні доньки ОСОБА_4 звертає увагу на те, що ОСОБА_8 на кожне побачення приходить із “іншими особами”, якими є дідусь та бабуся малолітньої, тим самим підтверджуючи небажання добровільно надати можливість дідові та бабі приймати участь у вихованні онуки.
Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи представника заявниці, що судом не враховано інтереси дитини та матері щодо часу побачень, оскільки судом враховано звичний графік малолітньої ОСОБА_10 , зокрема відвідування дитячого садочку та гурток танців, те, що дитина у вересні йде до школи.
Є надуманими твердження представника заявниці, що дідусеві та бабусі потрібно завоювати прихильність онуки, оскільки судом встановлено, що до 3,5 років онука проживала разом з дідом та бабою у добробуті, мирі, спокої, любові та ласці, багато разом проводили часу, тому без жодних труднощів залишається з ними.
Отже, враховуючи усталену практику ЄСПЛ, вимоги Конвенції про права дитини, положення статей 159, 257 СК України, встановлені судом обставини справи, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що найкращим інтересам дитини буде відповідати її спілкування зі своїми дідом та бабою.
Також колегія суддів погоджується зі способом участі позивачів у вихованні онуки, який визначений судом першої інстанції, адже тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини, її розвитку та вихованню (справа “Гокканнен проти Фінляндії”, ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа “Мамчур проти України” ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа “Крапівін проти Росії”, ЄСПЛ від 12 липня 2016 року).
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 — адвоката Моленя Ростислава Богдановича слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2021 року —залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 09 серпня 2021 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2021 року слід поновити.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3  — адвоката Моленя Ростислава Богдановича — залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2021 року — залишити без змін.
Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2021 року.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 02 листопада 2021 року.

Головуючий 
Судді