ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/1901/21	Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С. 	
Провадження № 22-ц/817/1153/21 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 307000000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
секретар - Панькевич Т.І. 
з участю  ОСОБА_1 та його представника адвоката Булави О.П., Олексюк Г.М. та її представника - адвоката Остапчука П.І. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — адвоката Булави Олександра Петровича на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 вересня 2021 року, ухвалене суддею Білосевич Г.С. у цивільній справі №601/1901/21 за позовом ОСОБА_2 до Кременецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, 
ВСТАНОВИВ:
В серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько - ОСОБА_3 , та відповідно відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: земельну ділянку площею 0.22 га, кадастровий номер 6123487100010010826 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території колишньої Сапанівської сільської ради Кременецького району та земельну ділянку площею 1,85 га, кадастровий номер 612348140001001172 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великобережецької сільської ради Кременецького району.
За життя 15 липня 2014 року ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого на випадок його смерті вищевказані земельні ділянки заповів ОСОБА_2 
29 червня 2021 року позивач звернулась до Кременецької державної нотаріальної контори для видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак, у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття прийняття спадщини, у видачі свідоцтва їй відмовлено. Вказує, що строк пропущено з поважних причин - у зв`язку із втратою заповіту, а на початку червня 2021 року, переглядаючи документи, випадково знайшла заповіт.
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 вересня 2021 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 — 3 місяці.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Булава О.П. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вказує, що даним рішенням порушуються права та законні інтереси ОСОБА_1 як спадкоємця другої черги за законом, який у встановлений законодавством строк прийняв спадщину. ОСОБА_2 приховала від суду наявність спадкоємців за законом, які прийняли спадщину. Позивачем вказано неповажні причини пропуску строку для прийняття спадщини. 
У відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 вересня 2021 року— без змін. Вказує, що оскаржуваним рішенням суду не порушуються права ОСОБА_1 , оскільки заповіт складений не в користь останнього, а тому відповідачем у даній справі визначено відповідну територіальну громаду. Крім цього, ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги спадкування за законом, а не першої, як зазначає про це в апеляційній скарзі.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Булаву О.П., які доводи апеляційної скарги підтримали, ОСОБА_2 та її представника — адвоката Остапчука П.І., які проти задоволення апеляційної скарги заперечули та вважають, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 27 жовтня 2020 року.
Спадкоємці ОСОБА_3 першої черги за законом відсутні.
ОСОБА_1 як рідний брат ОСОБА_3 та спадкоємець другої черги за законом у визначений законом 6-місячний строк подав до Кременецької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , за його заявою відкрита спадкова справа, відповідні відомості внесені до Спадкового реєстру.
Із заповіту, складеного 15 липня 2014 року в м. Кременець, зареєстрованого в реєстрі за № 2055 слідує, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповідає ОСОБА_2 : земельну ділянку площею 0,22 га, цільове призначення якої ,для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сапанівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, кадастровий номер земельної ділянки 6123487100010010826; земельну ділянку площею 1,85 га, цільове призначення якої, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великобережецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області, кадастровий номер земельної ділянки 6123481400010010172.
У визначений законом 6-місячний строк ОСОБА_2 не подала заяву про прийняття спадщини.
Як вбачається з листа державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори Остапчук В.П. від 29 червня 2021 року №01-16, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 , оскільки вона не проживала разом із спадкодавцем і не подала в 6-місячний строк заяву про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину.
Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України ).
Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої цієї статті якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини ( частина третя статті 1272 ЦК України ). Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Відповідно до частин 1, 2 статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Статтею 175 ЦПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Звернувшись до суду із даним позовом, ОСОБА_2 належним відповідачем визначила Кременецьку міську раду.
Орган місцевого самоврядування залучається до участі у справі цієї категорії в якості відповідача виключно у випадку відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття.
Суд першої інстанції не з”ясував усіх обставин справи та наявність інших спадкоємців. 
Незважаючи на те, що позивачка вказувала про відсутність інших спадкоємців, до позовної заяви додала інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (а.с.5), з якої вбачається, що спадкова справа заведена Кременецькою державною нотаріальною конторою 03.03.2021 року.
Суд першої інстанції не з”ясував, за чиєю заявою була заведена спадкова справа 3.03.2021 року, якщо позивачка ОСОБА_2 із заявою до нотаріуса у березні 2021 року не зверталась.
За таких обставин, вирішуючи вказаний позов до участі у справі слід було з”ясувати наявність інших спадкоємців та залучити до участі у справі ОСОБА_1 в якості співвідповідача, що не було зроблено судом першої інстанції.
Слід зазначити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі №761/30025/16-ц, у постанові Верховного Суду у справі №352/382/18 від 30 квітня 2020 року.
Таким чином, суд першої інстанції не з”ясував усі обставини справи, зробив висновки про доведеність та обґрунтованість позову ОСОБА_2 та задовольнив позов, не встановивши коло усіх спадкоємців померлого та не залучив їх до розгляду позову у першій інстанції, у той час як позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину і лише за відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
За таких обставин рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові з тих підстав, що до участі у справі в якості співвідповідача не був залучений ОСОБА_1 .
Наведені у відзиві на апеляційну скаргу аргументи ОСОБА_2 про те, що судовим рішенням права ОСОБА_1 не порушені, так як спадкодавець ОСОБА_3 усунув свого брата ОСОБА_1 від спадкування, склавши заповіт на її користь, при усуненні спадкоємців від права на спадкування відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, колегія суддів оцінює критично, враховуючи наступні мотиви.
Підстави для усунення від права на спадкування визначені ст. 1224 ЦК України, у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не усунутий від права на спадкування після смерті його рідного брата ОСОБА_3 .
Складення ОСОБА_3 заповіту на користь ОСОБА_2 не вважається усуненям від права на спадкування ОСОБА_1 .
Рішенням суду першої інстанції порушені права ОСОБА_1 як спадкоємця за законом другої черги, оскільки, незважаючи на наявність заповіту, відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1625 ЦК України.
Оскільки ОСОБА_2 вважається такою, що не прийняла спадщину, тому у випадку відмови їй у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 може набути право на спадкування.
Таким чином, спір про наявність в ОСОБА_2 поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини та визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини зачіпає законні права та інтереси ОСОБА_1 , незважаючи на наявність заповіту в користь ОСОБА_2 .
Доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги, а не першої, як він це вказує в апеляційній скарзі, не є суттєвими, оскільки, як встановлено в суді апеляційної інстанції, спадкоємці першої черги відсутні. 
Відповідно до положень ст.ст.1223, 1258 ЦК України, оскільки відсутні спадкоємці першої черги, тому у випадку неприйняття спадщини позивачкою ОСОБА_2 ОСОБА_1 може претендувати на спадкове майно. 
Апеляційний суд зауважує, що відмова в позові із вказаної підстави не перешкоджає ОСОБА_2 звернутися до суду з позовом на загальних підставах із визначенням належного складу учасників справи. 
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Булави Олександра Петровича — задовольнити.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 вересня 2021 року — скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Кременецької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини — відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 19 листопада 2021 року.

Головуюча 
Судді