ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8912/21 Справа № 215/2292/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Барильської А.П.
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо - збагачувальний комбінат», 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в м. Кривому Розі, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на  рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2021 року, яке ухвалене суддею Демиденко Ю.Ю. в м. Кривому Розі та повне судове рішення складено 16 серпня 2021 року,-
ВСТАНОВИВ :
В квітні 2021 року  ОСОБА_1 звернулась з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» (надалі ПрАТ «ПівнГЗК») про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю чоловіка.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що є дружиною ОСОБА_2 , який працював на підприємстві відповідача протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів, внаслідок чого отримав професійне захворювання. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, довідкою комунальної установи «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, Серії АА № 0000301 від 13 лютого 2020 року встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2  з професійним захворюванням, яке виникло внаслідок тривалої праці в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача. 
Вважає, що внаслідок смерті чоловіка їй завдано моральної шкоди, оскільки вона втратила рідну їй людину, його втрата призвела до того, що позивач перебуває у напруженому психічному стані, думки про його смерть не залишають її до теперішнього часу. Смерть чоловіка спричиняє моральні страждання та переживання, оскільки ніяка сума компенсації не може компенсувати ту втрату, яку понесла позивач, оскільки ніяка сума не може повернути радість спілкування з чоловіком. Тому, просила суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок професійного захворювання 200 000 грн.
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок професійного захворювання 10 000 грн. без урахування податку на доходи фізичних осіб.
Стягнуто з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 
В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру стягнутої судом моральної шкоди, задовольнивши її позовні вимоги з урахуванням принципів розумності та справедливості.
На думку позивача суд першої інстанції не врахував, що смерть чоловіка є для неї незворотною втратою, яка не підлягає відновленню та яка завдає позивачу тривалих глибоких моральних страждань, оскільки позивач залишилася без піклування та поради, тому до теперішнього часу позивач перебуває у напруженому стані та смерть близької людини вимусило переглянути відношення до життя, до здоров`я, викликає почуття страху за своє та життя близьких . 
У відзиві на апеляційну скаргу позивача ПрАТ «ПівнГЗК» зазначає про те, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам законності і обґрунтованості, сума відшкодування моральної шкоди, стягнута на користь позивача, відповідає принципам розумності, справедливості та виваженості, тому вважає що апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08 вересня 1971 року (а.с. 10).
ОСОБА_2 з 28 листопада 1970 року по 27 березня 1972 року працював газозварником на Гірничо - збагачувальному комбінаті ім. Комсомолу, правонаступником якого є ПрАТ «ПівнГЗК» (а.с. 7 - зворот).
Відповідно до п. 16Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 31 грудня 2009 року, професійне захворювання у ОСОБА_2 виникло внаслідок праці в шкідливих умовах, зокрема, на підприємстві відповідача, де через особливості технологічного процесу зварювання металів та несистематичного застосування засобів пилоподавлення, характеризувались виділенням зварювальної аерозолі концентрація якої в повітрі робочої зони перевищувала норми ГДК (а.с. 12-13).
Згідно п. 17 Акту, причиною професійного захворювання ОСОБА_2 є вплив зварювальної аерозолі, концентрація якої перевищувала норми ГДК (а.с. 17).
ОСОБА_2  помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 15).
Відповідно до довідки комунальної установи «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, Серії АА № 0000301 від 13 лютого 2020 року, встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2   з професійним захворюванням (а.с. 16).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «ПівнГЗК» про стягнення моральної шкоди, завданої смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідно до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю чоловіка внаслідок отриманого ним професійного захворювання з відповідача.
Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України, передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Виходячи з аналізу зазначених норм закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.
Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.
Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і вона має право на її відшкодування на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України.  
Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
Як вбачається з матеріалів справи, Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 31 грудня 2009 року, довідкою посмертного огляду по встановленню причинного зв`язку між смертю та профзахворюванням від 13 лютого 2020 року, встановлено, що професійне захворювання виникло внаслідок тривалої праці в умовах впливу шкідливих факторів, зокрема, на підприємстві відповідача, що потягло за собою в подальшому смерть ОСОБА_2 , що передбачає право членів сім`ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що втрата чоловіка завдає позивачу фізичного болю та душевних страждань, яка виникла з вини, зокрема, відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди з відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» необґрунтований та занижений. Так, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, суд не в повній мірі врахував роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що внаслідок смерті чоловіка їй завдано моральної шкоди, оскільки вона втратила рідну їй людину, його втрата призвела до того, що позивач перебуває у напруженому психічному стані, думки про його смерть не залишають її до теперішнього часу. Смерть чоловіка спричиняє моральні страждання та переживання, оскільки ніяка сума компенсації не може компенсувати ту втрату, яку понесла позивач, не може повернути радість спілкування з чоловіком. 
Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивача, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з ПрАТ «ПівнГЗК» і збільшити його з 10 000 гривень до 60 000 гривень.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги апелянт мав сплатити судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» на користь держави підлягають стягненню 1 362 гривень в рахунок відшкодування судових витрат по справі за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2021 року змінити в частині розміру моральної  шкоди, стягнутої  з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 , збільшивши цей розмір з 10 000 грн. до 60 000 (шістдесят тисяч) грн.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» за подання апеляційної скарги  на користь держави судовий збір у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 27 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: