ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року	Львів	Справа № 300/2372/21 пров. № А/857/18306/21	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                 Волошин М.М.
за участі представника позивача:                 Дутка Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.08.2021 року (рішення ухвалене у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Микитюка Р.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до     Головного управління ДПС в Івано-Франківській області  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 0005561306 від 13.03.2019, №0005551306 від 13.03.2019,-

                                                     ВСТАНОВИЛА:

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0005561306 та №0005551306 від 13.03.2019.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 18.05.2021 йому стало відомо, що ГУ ДФС в Івано-Франківській області винесено податкові повідомлення-рішення №0005561306 та №0005551306 від 13.03.2019, згідно яких відповідач вимагає сплатити: №0005561306 – донарахування з податку на доходи фізичних осіб в сумі 132413,19 грн. та штрафні санкції на суму 33103,30 грн.; №0005551306 – донарахування військового збору в сумі 9976,66 грн. та штрафні санкції на суму 2494,17 грн. Вважає зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними та просить їх скасувати. Просив позов задоволити.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.08.2021 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу від 18.12.2018 за №2038 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків громадянина ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ", повідомлення  №405 від 18.12.2018, довідки Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №618/09-19-04-25 виданої 07.11.2018  Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за 2015 рік громадянина ОСОБА_1 .
Актом перевірки за №96/09-19-13-06/ НОМЕР_1 встановлені наступні порушення, а саме: п.п.164.2.17 “д” п.164.2, п.164.4 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб в розмірі 132413,19 грн., п.1.2, п.п.1.6, п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу в результаті чого донараховано військового збору в розмірі 9976,66 грн.
На підставі акта перевірки від 01.02.2019 року за №96/09-19-13-06/ НОМЕР_1 Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області 25.09.2017 року прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення: форми “Р” за №0005551306, яким ОСОБА_1 , збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 160516,49 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 132413,19  грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 33103,30 грн. (а.с. 36); форми “Р” за №0005561306, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальному розмірі 12470,83 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 9976,66 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 2494,17 грн.
Підставою для винесення оскаржуваних рішень слугувало встановлення податковим органом факту неподання ОСОБА_1 , податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік внаслідок чого позивачем не задекларовано та не сплачено податок та військовий збір з доходу, отриманого у 2015 року як додаткове благо у вигляді анульованої (прощеної) основної суми боргу (кредиту) в розмірі 665110,97 грн.
26.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку “Укрсоцбанк” (Кредитор) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір кредиту за № 47/08-345А, згідно якого, Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 72    250,00 доларів США  до 25.08.2015 на умовах, наведених у цьому договорі, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.
07.07.2015 року між Публічним акціонерним товариством “Укрсоцбанк” (Кредитор) та ОСОБА_1 (Сторона) укладено договір про внесення змін №1 до договору №47/08-345А від 26.08.2008 (а.с.15-16), відповідно до п. 2.1 якого заборгованість за Кредитом в сумі 47574,93 доларів США, п. 2.2 заборгованість по нарахованим та не сплаченим процентам за користування Кредитом в сумі 15034,65 доларів США.
Згідно п. 3.1 даного договору, якщо позичальник починаючи з дати укладення цього Договору про внесення змін до 31.12.2015 здійснити одноразовий платіж в сумі 31305,00 доларів США на підставі заяви на сплату заборгованості згідно умов опції 50-50 з частковим анулюванням, форма якої зазначена в Додатку №1 до цього Договору про внесення змін, то позичальник набуває права на анулювання (прощення) заборгованості по Кредиту, процентам та комісіям в сумі, що дорівнює сумі здійсненого платежу. При цьому, сума внесеного платежу направляється на погашення заборгованості за Договором кредиту згідно черговості, передбаченої Договором кредиту згідно черговості, передбаченої Договором кредиту або цим Договором про внесення змін (якщо черговість погашення заборгованості, передбачена Договором кредиту відрізняється від черговості, зазначеної в цьому Договорі про внесення змін).
На виконання договору про внесення змін за №1 від 07.07.2015, ОСОБА_1 сплачено 31310,00 доларів США, що підтверджується копією квитанції №FJB1518834500024 від 07.07.2015.
На лист ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 29.08.2018 № 9478/10/09-13-02-16/ НОМЕР_2 АТ “Укрсоцбанк” листом від 03.10.2018 № 05.6-12/79-1019 повідомив таке.
АТ “Укрсоцбанк” у “Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форма №1-ДФ)” відобразив: за 3-й квартал 2015 року – по ОСОБА_1 розрахунок сум та ознак доходів у звіті за формою 1-ДФ.
У розрахунку зазначено: валюта - гривня, дата прощення - 07.07.2015, вид прощення – кредит, сума прощення (гривня) – 665719,97, ознака доходу в звіті 1-ДФ “ 126” - 665440,97.
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями від 13.03.2019 №0005561306 та №0005551306 позивач звернувся з позовною заявою до суду за захистом свого порушеного права.
Пунктом 6.1. статті 6 Податкового кодексу України передбачено, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Згідно пункту 8.1. статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. 
Підпунктом 9.1.2. пункту 9.1. статті 9 Податкового кодексу України врегульовано, що до загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб. 
Підпунктом 16.1.3. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків і зборів зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Згідно підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором  та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Правові засади справляння податку на доходи фізичних осіб встановлюються розділом IV Податкового кодексу України. 
Підпунктом 162.1.1. пункту 162.1. статті 162 розділу IV Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. 
Згідно підпункту 163.1.1. пункту 163.1. статті 163 цього Кодексу об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
Згідно підпункту 14.1.47. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага – це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених  сума з якої відповідачем нормами розділу IV цього Кодексу).
Сума, з якої податковим органом визначено заборгованість, є валютною різницею між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена станом на 07.07.2015 (відповідно до п. 2 Договору про внесення змін №1 до Договору №47/08-345А від 26.08.2008) та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2014 року з огляду на наступне.
Згідно пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПКУ не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.
Як вбачається з копії листа від 03.10.2018 за №05.6-12/79-1019, АТ “Укрсоцбанк” не здійснював прощення курсової різниці позивачу відповідно до п.8 підрозділу ХХ “Перехідних положень” ПКУ, а сума нарахованих та виплачених доходів є анульованою основною сумою кредитної заборгованості позивача у 3 кварталі 2015 року в розмірі 665719,97 грн. 
Відтак, норми Податкового кодексу України з урахуванням встановлених матеріалами справи, дозволяє зробити висновок про те, що анульований АТ “Укрсоцбанк” борг позивача за укладеним договором про внесення змін №1 до договору №47/08-345А від 26.08.2008 року у сумі 665110,97 грн. є доходом останнього, який підлягав включенню платником податку до його річного оподатковуваного доходу, як отримане додаткове благо відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України. 
Пунктом 179.1. статті 179 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Згідно підпунктом 49.18.4. пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.
Відповідно до пункту 179.7. статті 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 , як платник податку, зобов`язаний був подати контролюючому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага в розмірі 665110,97 грн., отриманий від АТ “Укрсоцбанк” внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості в сумі 665110,97 грн. та відповідно сплатити податок на доходи фізичних осіб.
ОСОБА_1 , 04.05.2016 подано декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, платником не було занижено суму оподатковуваного доходу однак не визначено та не сплачено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 132413,19 грн. 
Підпунктом 54.3.5. пункту 54.3. статті 53 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.
Згідно пункту 167.1. статті 167 Податкового кодексу ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.
Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.
Відтак, на думку судової колегії апеляційного суду, судом першої інстанції правильно встановлено факт отримання ОСОБА_1 у 2015 році доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 665110,97 грн., останній підлягав оподаткуванню за ставками, визначеними пунктом 167.1. статті 167 Податкового кодексу України, а отже позивач зобов`язаний був сплатити 132413,19 грн. податку на доходи фізичних осіб та 9976,66 грн. військового збору. 
Згідно п.123.1 ст.123 ПКУ у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання передбачено накладення на платника податків штрафних санкцій.
Відповідно до пункту 120.1. статті 120 Податкового кодексу України встановлено, що неподання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори, податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафних санкцій за кожне таке неподання.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що відповідачем правомірно донараховано позивачу по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 33103,3 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та по військового збору за неподання податкової декларації за 2015 рік у розмірі 2494,17 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:                              

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.08.2021 року у справі №300/2372/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 10.11.2021