Справа № 456/1045/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т. 
Провадження № 22-ц/811/2085/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:60

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,
секретарка: Скакун І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області в складі судді Шрамка Р.Т. від 16 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Моршинської міської ради Львівської області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -
               в с т а н о в и л а : 
рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня 2020 року позов задоволено.
Надано ОСОБА_2 додатковий строк тривалістю 3 (три) місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_2 повністю. 
Вважає рішення незаконним, обставини справи, які суд вважав встановленими, недоведені, таким що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таким, що не підлягає скасуванню. Зазначає, що категорично не погоджується із посиланням районного суду в рішенні про те, що спадкоємці визначені ст. 1241 ЦК України відсутні. Вказує, що 16 квітня 2020 року, її як другого спадкоємця, не було залучено до розгляду справи №456/1045/20 Стрийським міськрайонним судом Львівської області. Також категорично не згодна із висновком районного суду про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини через те, що він був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь. Посилається на роз`яснення, надані в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», викладені в листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Вважає, що суд першої інстанції помилково визнав причини пропуску строку поважними та застосував до спірних правовідносин положення ч.3 ст. 1272 ЦК України. 
В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності зважаючи на те, що учасники справи повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 141, ч.2 ст. 247, 263 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1223, 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України, постанову Верховного Суду від 26.06.2019р. у справі №565/1145/17, та задовольняючи позов, виходив з того, що батьками позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01.08.1984 міським відділом ЗАГС м. Стрий Львівської області. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 17.05.1984 міським відділом ЗАГС м. Стрий Львівської області, 17.05.1984  ОСОБА_6 уклала шлюб із  ОСОБА_4 та після укладення шлюбу присвоїла прізвище « ОСОБА_7 ». Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 29.07.1969 міським відділом ЗАГС м. Стрий Львівської області вбачається, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_8 та ОСОБА_3 . Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 20.08.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 441. Суд встановив, що згідно свідоцтва про смерть серії  НОМЕР_5 , виданого 08.01.2019 виконавчим комітетом Моршинської міської ради Львівської області вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 2. Таким чином, судом встановив, що позивач ОСОБА_2 доводиться внуком померлої ОСОБА_3 . Так, згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 26.12.1994, виданого Моршинським багатогалузевим підприємством комунального господарства Львівської області вбачається, що ОСОБА_3 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до заповіту, посвідченого 07.12.2010 державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 5034 ОСОБА_3 на випадок своєї смерті розпорядилася, що належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 заповіла своєму онукові ОСОБА_2 , 1984 року народження. Відповідно до довідки №86 від 17.01.2019, виданої виконавчим комітетом Моршинської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 до дня смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали разом та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Бораковською О.Я. від 12.02.2020, ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_3 , у зв`язку з пропуском строку у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Суд встановив, що позивач ОСОБА_2  не звернувся своєчасно у строк, встановлений ст.1270 ЦК України, із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3 , оскільки не знав про наявність заповіту на майно. Таким чином, суд вважав, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі вищенаведеного, встановивши, що ОСОБА_9 був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають, обставини, які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.
       11.03.2020 ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Моршинської міської ради Львівської області, у якому просив:
?визначити ОСОБА_2 додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла бабця ОСОБА_3 , після її смерті відкрилась спадщина на майно, яке складається із квартири АДРЕСА_2 , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 26.12.1994р. Моршинським багатогалузевим підприємством комунального господарства Львівської області згідно наказу від 25.12.1994р. №20-п, зареєстровано Стрийським міжміським бюро технічної інвентаризації 26.12.1994р. у реєстрову книгу за № 153. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 заповіла своєму онукові ОСОБА_2 , 1984 р.н. Спадкоємці визначені ст. 1241 ЦК України – відсутні. Позивач проживав разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 до дня її смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони вели спільне господарство, позивач доглядав за своєю бабцею, а також проводив її поховання. За життя ОСОБА_3 ніколи не згадувала про існування заповіту, який склала на ім`я свого внука. Після смерті ОСОБА_3 позивач певний час не проживав у згаданій квартирі та на початку лютого 2020 року вирішив навести лад в квартирі з метою зробити ремонт. Під час цього було виявлено серед речей померлої заповіт, складений на ім`я позивача, про який йому не було відомо. 12.02.2020р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Стрийського нотаріального округу Бораковської О.Я. із заявою про видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , однак отримав постанову про відмову з підстав пропущення шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, тому позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України,  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.  Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України,  сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.  Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.  Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України,  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.
Окрім цього, згідно змісту п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у правах про спадкування» та п.п. 3, 4 № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини чи продовження строку на прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За їх відсутності – територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
З матеріалів справи вбачається, що батьками позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01.08.1984 міським відділом ЗАГС м. Стрий Львівської області.
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 17.05.1984 міським відділом ЗАГС м. Стрий Львівської області, 17.05.1984 ОСОБА_6 уклала шлюб із ОСОБА_4 та після укладення шлюбу присвоїла прізвище « ОСОБА_7 ».
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 29.07.1969 міським відділом ЗАГС м. Стрий Львівської області вбачається, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .
Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 20.08.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 441.
Із свідоцтва про смерть серії  НОМЕР_5 , виданого 08.01.2019 виконавчим комітетом Моршинської міської ради Львівської області вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 2.
Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 доводиться внуком померлої ОСОБА_3 .
Також, згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 26.12.1994, виданого Моршинським багатогалузевим підприємством комунального господарства Львівської області вбачається, що ОСОБА_3 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до заповіту, посвідченого 07.12.2010 державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 5034 вбачається, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті розпорядилася, що належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 заповіла своєму онукові ОСОБА_2 , 1984 року народження.
Відповідно до довідки №86 від 17.01.2019, виданої виконавчим комітетом Моршинської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 до дня смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали разом та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім цього, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Бораковською О.Я. від 12.02.2020, ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_3 , у зв`язку з пропуском строку у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Окрім цього, з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є дочкою ОСОБА_11 (а.с.40).
Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_7 , виданого ВК Моршинської міської ради, ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що 25.11.2019 року складено відповідний актовий запис №47 (а.с.46).
З довідки ВК Моршинської міської ради Львівської області №3201 від 04.12.2019 року вбачається, виданої ОСОБА_1 , вбачається, що бабуся ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На день її смерті за вказаною адресою був зареєстрований ОСОБА_11 – син 1958 р.н. (а.с.50).
З листа приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Чернилевської М.М. №02-14/38 від 14.05.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 її батька ОСОБА_11 (а.с. 51).
       З листа КП «Зелене місто» Моршинської міської ради №106 від 09.06.2020 року вбачається, що поховання ОСОБА_3 здійснювалось ОСОБА_11 , а поховання ОСОБА_11 здійснювалось ОСОБА_1 згідно пояснювальної записки майстра ритуальної служби ОСОБА_12 (а.с. 53, 54).
Із матеріалів спадкової справи №33/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_11 вбачається, що 02 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_11 .
З довідки ВК Моршинської міської ради Львівської області №3137 від 25.11.2019 року, виданої ОСОБА_1 , вбачається, що її батько ОСОБА_11 до дня смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті за вказаною адресою зареєстрованих осіб немає.
Апелянтка вказує на те, що спадкоємцем першої черги за законом, також, є син померлої ОСОБА_3 , її батько ОСОБА_11 , як непрацездатний син померлої, який має право на обов`язкову частку від усього спадкового майна.
Зважаючи на те, що на час смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з нею проживав її син ОСОБА_11 , однак такий помер ІНФОРМАЦІЯ_7 та після його смерті його спадкоємцем є вона, апелянтка ОСОБА_1 , слід вважати, що належним відповідачем у даній справі повинна була б бути залучена спадкоємиця ОСОБА_11 його дочка ОСОБА_1 , як спадкоємець спадкоємця, що прийняв спадщину.
Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, – суд не міг вирішувати питання про задоволення позовних вимог, а тим більше задовольнити позовні вимоги, тобто давати оцінку підставам та предмету позову та виносити рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів), на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення, що може бути залучений (залучені) виключно за заявою позивача, суд вирішувати питання про задоволення позову не взмозі.
Зважаючи на вказане, неможливість залучення згаданої особи як учасника (співвідповідача) на стадії апеляційного розгляду чи направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для виконання таких вимог закону судом першої інстанції та істотність таких, зокрема, процесуальних порушень, що вплинуло на вирішення спору вцілому, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.
Вказане відповідає, також, і правовій позиції викладеній у Постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №183/2587/16 (провадження 61-21489св18), з подібними процесуальними правовідносинами, що повинні бути враховані, зокрема, і судом апеляційної інстанції при розгляді справи.
Вказаним доводи апеляційної скарги слід визнати підставними та саму скаргу задовольнити. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
       Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня 2020 року – скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Моршинської міської ради Львівської області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2021 року.

Головуючий:                                                                                              Я.А. Левик
Судді:                                                                        Р.В. Савуляк
                                                                                М.М. Шандра