ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Номер справи 653/3400/20                                            Головуючий в 1 інстанції Делалова О.М.
Номер провадження 22-ц/819/1671/21                                         Доповідач Орловська Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                                          Орловської Н.В.,
суддів                                                                      Кутурланової О.В.,
                                                       Кузнєцової О.А.,
секретар                                                Юськів І.В.
розглянув у  порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 01 чевня 2021р. у справі за позовом органу опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей Генічеької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, 

В С Т А Н О В И В :

       27 жовтня 2020р. орган опіки та піклування Генічеська районна державна адміністрація в інтересах неповнолітньої  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав.
В обґрунтуваннях заявлених вимог позивач послався на те, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Родина перебуває на обліку, як внутрішньо переміщені особи та тривалий час проживає на території Генічеського району, де перебуває під наглядом Генічеської МЦСССДМ та служби у справі дітей Генічеської РДА. Періодично до Генічеської МЦСССДМ та служби у справах дітей Генічеької РДА надходили усні повідомлення про те, що ОСОБА_1 не виконує батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дочки, оскільки остання без догляду блукає вулицею, не відвідує навчальний заклад продовж тривалого часу, просить їжу та речі у крамницях. ОСОБА_1 офіційно не працевлаштована, проживає в орендованому помешканні, де умови проживання на низькому рівні, наявні старі меблі, а ремонт не проводився значний час. Сім`я живе за рахунок пенсії, яку отримує мати відповідачки, ОСОБА_3 , 1946 р.н. Дитина навчається у червертому класі Генічеської ЗШО №4, проте з наданої характеристики мати інколи забирала дитину у нетверезому стані. 
4 вересня 2019р. о 10 год 30 хв. неповнолітня ОСОБА_4 була знайдена по АДРЕСА_1 без батьківського догляду. Під час медичного огляду встановлено занедбаний стан дитини та брудний одяг, у зв`язку із чим ОСОБА_5 була тимчасово влаштована до родини ОСОБА_6 .
За викладених обставин орган опіки та піклування Генічеська районна державна адміністрація просить позбавити батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .        
Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 01 чевня 2021р. позовні вимоги задоволено. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 не виконує батьківських обов`язків щодо виховання і розвитку малолітньої дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток за наявності для цього достатньої можливості, а тому суд дійшов висновку про навмисне ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків, що є підставою для задоволення позовних вимог.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування судом істотних обставин, недоведеність факту її ухиляння від виконання батьківських обов`язків, які суд визнав встановленими, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зокрема судом не враховано, що сім`я мешкає у орендованому помешканні, а також має достатній дохід для забезпечення потреб дитини.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.
Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини. 
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про народження від 15.09.2010 року - ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її матір`ю записано ОСОБА_1 .
За змістом позовної заяви та пояснень представника позивача вбачається, що підставою для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав є та обставина, що остання свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дочки – ОСОБА_2 , 2010 р.н.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини(стаття 166 СК України).
Відповідно до частини п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався наявним у справі висновком органу опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо неповнолітньої дочки. А також виходив із того, що мати дитини офіційно не працевлаштована. Родина проживає у орендованому приміщення, де умови проживання на низькому рівні, оскільки водопостачання до будинку не підведено, ремонт в будинку тривалий час не проводився. Сім`я живе за рахунок пенсії, яку отримує ОСОБА_3 , 1946р.н. Впродовж місяця дитина школу не відвідувала, а мати не здійснила заходів щодо усунуння причин відсторонення дочки від відвідування школи.
Мав місце випадок недогляду за дитиною, оскільки 25.09.2020р. ОСОБА_4 без батьківського догляду була знайдена на вулиці та була доставлена для огляду у медичний заклад через її неохайний вигляд і брудний одяг. Дитина тимчасового влаштована до іншої родини. 
Вказані обставини вважає такими, що свідчать про свідоме ухиляння ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків та є достатньою підставою для позбавлення її батьківських прав.
Проте з таким висновком суду погодитись на можна. 
У відповідності до вимог ч.3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
На підтвердженням факту ухиляння відповідачки від виконання батьківських обов`язків позивачем були подані наступні докази:
- характеристика Генічеської ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 від 28.09.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_2 виховується в неповній сім`ї, яка має низький матеріальний достаток, мати офіційно не працевлаштована. Мати не має постійного контролю за успішністю доньки в школі, інколи забирала доньку зі школи в нетверезому стані. Із нею проводилися неодноразові бесіди щодо недобросовісного виконання батьківських обов`язків. Останній час ОСОБА_2 не відвідує школу.
- акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про знайдену дитину та її доставку від 25.09.2020 року, відповідно до якого 25.09.2020 року о 10-30 год. по АДРЕСА_1 у кущах на землі була знайдена дитина 10 років ОСОБА_2 , яка мала неохайний вигляд, одяг дуже брудний;
- висновок оцінки потреб сім`ї від 05.10.2020 року, складений спеціалістами органу опіки Генічеської РДА, за змістом якого дослідження проводилось за місцем проживання сім`ї за адресою: АДРЕСА_2 . За результатом перевірки зазначається, що мати, ОСОБА_1 має ознаки вживання алкоголю, є одинокою матір`ю, вплив соціальної історії позитивний, не бажає працювати. По відношенню до дитини застосовує фізичні покарання, часто конфліктує та залишає дитину шкільного віку без догляду. У помешканні дотримуються санітарно-гігієнічні норми, але немає місця для відпочинку, виконання домашніх завдань, територія навколо помешкання безпечна для дитини. ( а.с.14-19).
Разом із тим, за наявними в матеріалах справи письмовими доказами вбачається, що згідно довідки від 25.11.2014р. ОСОБА_1 взята на облік внутрішньо переміщених осіб, зареєстрованим місцем проживання якої до переміщення було АДРЕСА_3 . Після переміщення фактичне місце проживання в АДРЕСА_2 . (а.с.44).
Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 із травня 2019р. фактично проживає у орендованому приміщенні в будинку АДРЕСА_4 . Обставини та умови за фактичним місцем проживання сім`ї відповідачки станом на момент виникнення спірних правовідносин і на час розгляду справи суд не досліджував. (а.с. 37-43).
Згідно довідки № 2/31 від 23.02.2021р. ОСОБА_1 на обліку у лікаря нарколога не перебуває. (а.с.45).
Вказані фактичні обставини суперечать стверджувальним висновкам суду про нікчемність наданих відповідачем письмових доказів із тих підстав, що договір оренди житлового будинку по АДРЕСА_4 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , не зареєстрований у встановленому законом порядку, а наданий трудовий договір від 16.05.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , є нікчемним.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, апеляційний суд звертає увагу, що відсутність реєстрації договору оренди житлового приміщення, за наявності особистих свідчень орендодавця в суді про те, що ОСОБА_1 фактично проживає у належному йому приміщенні за відплатним договором, а також про те, що ОСОБА_1 отримує платню за виконувану нею роботу покоївки, свідчить про те, що відповідач має доходи, хоча і не працевлаштована офіційно, а також організувала місце тимчасового проживання після перемішення із посійного проживання в м. Мар`їнка Донецької області.
Апеляційний суд враховує також і  докази,  що надані позивачем та  характеризують поведінку малолітньої дитини,  зокрема,  характеристику, надану Азовським закладом загальної середньої освіти Генічеської міської ради від 26.05.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_2 навчається в даному закладі з 30.10.2020 року, у зв`язку зі зміною місця проживання та тимчасовим влаштуванням до родини опікуна, вона замкнута, поводила себе відсторонено, соромилась та уникала спілкування з іншими дітьми, успішність була на низькому рівні. Також суд враховує психологічну характеристику щодо ОСОБА_2 , згідно якої дитина проявила успіхи у навичках комунікації та має охайний вигляд, іноді знаходиться в стані тривожності, але не агресивна, поведінка керована. Стала більш привітнішою, впевненішою, відкритішою ніж до того, коли вперше прийшла до учбового закладу.
Виходячи із наведеного слід дійти висновку, що родина опинилась у скрутних життєвих обставинах, у тому числі із об`єктивних, не залежних від неї причин, та потребує особливої уваги та допомоги, як з боку держави, в особі уповноважених на це органів, так суспільства і громади, де зараз проживає сім`я.
Однак орган опіки і піклування та служба у справах дітей обмежились констатацією негативної характеристики відповідача, її способу життя, а свій висновок щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав обґрунтували лише узагальнюючими висновками щодо негативної поведінки матері. При цьому, такий висновок не містить викладу обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 навмисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Таких обставин не було встановлено і судом першої інстанції.
Наявність у справі  довідки Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області від 23.03.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1   притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.173 та за ч.1 ст.184 КУпАП також не є беззаперечним доказом нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, оскільки за часом притягнення до відповідальності за ч.1ст.184 КУпАП у 2019р. це правопорушення мало місце через негативну поведінку її старшої дитини, а притягнення до відповідальності за ст. 184 цього Кодексу 26.05.2020р. було наслідком складання акту про знайдену малолітню дочку без догляду батьків. (а.с.53).       
В ході апеляційного розгляду справи представники органу опіки і піклування, а також служби у справах дітей не надали жодної інформації щодо проведеної роботи, спрямованої на подолання негативних умов, що призвели до недостатнього догляду за малолітньою дитиної та успішністю її навчання у школі.
Не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню малолітньої дитини факт відсутності достатнього, на думку позивача, матеріального забезпечення, оскільки це не є підставою для позбавлення матері батьківських прав. 
В тексі зазначеного висновку органу опіки і піклування відсутні посилання на встановлені органом опіки факти про таку поведінку чи бездіяльність відповідача, які в вказували б на доцільність позбавлення її батьківських прав.
В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 посилалась на те, що має мінливий дохід, після переміщення із Донецької області офіційно не працевлаштована, проте працює без належного оформлення, а отриманий дохід є достатнім для забезпечення необхідних потреб дитини. 
Суд першої інстанції, розглядаючи справу, не врахував доводів і заперечень учасників справи та не зазначив підстав для встановлення винної протиправної поведінки відповідача щодо неповнолітньої дитини, а обмежився узагальнюючими висновками органу опіки про позбавлення останньої батьківських прав.
Таким чином, вказаний висновок є необґрунтованим, формальним та не може бути прийнятий як такий, що доводить винну поведінку ОСОБА_1 в ухилянні від виховання дитини та свідомого нехтування батьківськими обов`язками.
Суд також враховує, що ОСОБА_1 заперечує проти позбавлення батьківських прав, що свідчить про її інтерес до свої дітей. 
За наведених обставин колегія суддів вважає, що під час розгляду справи не встановлено виключних обставин, з якими закон пов`язує можливість позбавлення відповідача батьківських прав, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з прийняттям по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.164 СК України, ст.ст.  367, 374, 376 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 01 червня 2021р. скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову органу опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , 2010 р.н. до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Генічеської РДА про позбавлення батьківських прав – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
       Повний текст судового рішення складено 03 листопада 2021 року.

Головуючий        ________________             Н.В.Орловська

Судді:                                ________________                        О.В.Кутурланова

                          ________________                       О.А.Кузнєцова