ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/4575/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною  скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків
на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року (суддя Максименко Л.Я., м. Запоріжжя) у справі № 280/4575/21
за позовом  Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М. Кузьміна"
до  Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків
про  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
встановив:
Приватне акціонерне товариство "ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД "ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ" ІМ. А. М. КУЗЬМІНА" (далі - позивач) звернулось із позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач), в якому позивач просив суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 000119/32-00- 07-01-03-32 від 26.05.2021, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2021 на 751 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 000123/32-00- 07-01-03-32 від 26.05.2021 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 14 391,00 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 7 195,50 грн. (разом 21 586,50 грн.).
Рішенням суду першої інстанції позов задоволено повністю, податкові повідомлення-рішення визнані протиправним та скасовані.
Рішення суду вмотивовано тим, що реальність господарських операцій належним чином підтверджена платником податків, а крім того, позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи.
Також суд зазначив, що сума 751,00 грн. жодним чином не пов`язана з господарськими операціями, які здійснювались ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» у січні 2021 року, а є сумою, яка виникла у попередніх звітних періодах (у липні 2015 року), що не охоплюється перевіркою, яка проводилась у березні-квітні 2021 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи.
В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що незначна чисельність працівників ТОВ «Екоремпром», відсутність основних засобів та іншого виду діяльності, крім того, що здійснювалась з позивачем, і яка  формує 100% від обсягів наданих послуг ТОВ «Екоремпром», свідчить про відсутність реального здійснення господарської операції, що не може бути підставою для формування податкового кредиту.
Просить скасувати рішення суду та відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.
Позивач надіслав на адресу суду відзив, у якому  проти задоволення апеляційної скарги заперечив, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції. Зазначив, що відповідач належним чином не підтвердив обставини, на які він посилається в Акті перевірки та в апеляційній скарзі. Така інформація не може бути покладена в основу законного та обґрунтованого судового рішення.
Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи,  що у період з 29.03.2021 по 16.04.2021 Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, по декларації з податку на додану вартість за січень 2021 року.
На підставі перевірки був складений Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, по декларації з податку на додану вартість за січень 03/001866536 від 22.04.2021 року.
Перевіркою встановлено, що позивачем порушено п.п. «а» п. 198.1 ст. 198, абз. 1-3 п. 198.2, абз. 1-2 п. 198.3, з урахуванням норм п.  44.1 ст. 44 ПК України, в результаті чого ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» завищено суму податкового кредиту у січні 2021 року у сумі 15 142 грн., що призвело до порушення п.  200.1, абз. «б» п.  200.4 ст. 200  р.  V ПК України  частині завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, за рахунок платника у банку на 14 391 грн., та до порушення п.  200.1, абз. «в» п.  200.4 ст. 200  р.  V ПК України  в частині завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 751,00 грн.
26.05.2021 за результатами перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення № 000119/32-00-07-01-03-32, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2021 року на 751 грн. у зв`язку з порушенням п.  44.1 ст. 44, п.  198.1 ст. 198, п.  200.1, п.  200.4 ст. 200 ПК України, та податкове повідомлення-рішення № 000123/32-00-07-01-03-32, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 14 391,00 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 7 195,50 грн. (разом 21 586,50 грн.) у зв`язку з порушенням п.  44.1 ст. 44, п.  198.1 ст. 198, п.  200.1, п.  200.4 ст. 200 ПК України.
Правомірність вказаних податкових повідомлень-рішень є предметом оскарження в цій справі.
Апеляційна скарга не містить обґрунтувань щодо податкового  повідомлення-рішення № 000119/32-00-07-01-03-32, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2021 року на 751 грн., тому апеляційний суд на надає йому правової оцінки, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги.  
Щодо податкового повідомлення-рішення № 000123/32-00-07-01-03-32, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо його неправомірності, виходячи з наступного.
16.12.2020 року між ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» та TOB «ЕКОРЕМПРОМ» був укладений договір № 14200577, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання за плату виконати роботи з капітального та поточного ремонту пилогазоулавлюючого устаткування, а також енергообладнання та енергокомунікацій.
По факту виконання робіт сторонами підписані Акти, які містять детальних перелік робіт: № 01 від 25.01.2021 року на суму 22 753,48 грн., № 02 від 25.01.2021 року на суму 22 809,58 грн., № 03 від 25.01.2021 року на суму 22 565,08 грн., № 04 від 25.01.2021 року на суму 22 723,82 грн.
Використані під час ремонту, а також повернуті TOB «ЕКОРЕМПРОМ» матеріали зазначені в Актах приймання-передачі на передачу матеріалів і металоконструкцій, запасних частин і деталей підрядній організації та в Актах списання матеріалів і металоконструкцій, запасних частин і деталей, використаних під час виконання поточного ремонту. TOB «ЕКОРЕМПРОМ» було виставлено рахунки: № СФ-0000001 від 25.01.2021 року, № СФ-0000002 від 25.01.2021 року, № СФ-0000003 від 25.01.2021 року, № СФ-0000004 від 25.01.2021 року.
Виконані підрядні роботи та використані підрядником матеріали оплачені ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» у повному обсязі, що підтверджується банківською випискою за 30.04.2021 року та актом прийому-передачі векселів.
Виконавцем зареєстровані податкові накладні: №4 від 25.01.2021 року, №3 від 25.01.2021 року, №2 від 25.01.2021 року, № 1 від 25.01.2021 року.
Відповідач не заперечує, що первинні документи, в тому числі, податкові накладні, на підставі яких позивачем сформований податковий кредит за перевіряємий період по ТОВ «ЕКОРЕМПРОМ» належним чином оформлені, суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включені до податкового кредиту відповідного періоду, відображені у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних, а також відповідають даним податкових декларацій. Під час проведення спірної перевірки до наявної у позивача первинної документації по операціям з вказаним контрагентом у податкового органу не виникло жодних претензій, як і до правильності її оформлення, так і до відображення у бухгалтерському та податковому обліку.
В свою чергу, контролюючий орган в обґрунтування нереальності операцій в Акті перевірки посилається на відсутність у TOB «ЕКОРЕМПРОМ» у достатній кількості трудових ресурсів та основних засобів.
Колегія суддів виходить з наступного.
Згідно розрахунку відповідача для виконання ремонтних робіт, які податковим органом не визнаються, необхідно 6 осіб (арк. 10 Акту перевірки та арк. 4 апеляційної скарги).
ТОВ «ЕКОРЕМПРОМ» в момент підписання Договору № 14200577 від 16.12.2020 року була надана Довідка про штатну чисельність працівників, за якою на підприємстві виконавця 12 осіб.
Крім того, листом № 100 від 19.07.2021 року ТОВ «ЕКОРЕМПРОМ» повідомило про наявність трудових ресурсів (10 осіб) та характер взаємовідносин з ними.
Відповідно до п. 1.4 Договору № 14200577 від 16.12.2020 року, укладеного між позивачем і ТОВ «ЕКОРЕМПРОМ», роботи виконуються на території ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ».
Для виконання робіт позивачем були видані перепустки 10 особам. Вказане підтверджується службовими записками виконавця.
Вищенаведене свідчить про те, що наявних у виконавця працівників цілком достатньо для виконання ТОВ «ЕКОРЕМПРОМ» підрядних робіт.
Крім того, відповідачем досліджувалась інформація за 4 квартал 2020р. / грудень 2020р. (арк. 9 та 10 Акту перевірки).
ТОВ «ЕКОРЕМПРОМ» виконувало роботи у січні 2021 року й відсутність у податковій звітності за 2020 рік інформації про трудові ресурси не може підтвердити обставини, які існували у наступному періоді (у січні 2021 року). Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення. Отже відповідач не може посилатися на звіт за січень 2021 року, оскільки такий звіт не досліджувався при перевірці та складанні Акту перевірки.
Таким чином, висновки відповідача щодо незабезпеченості ТОВ «ЕКОРЕМПРОМ» трудовими ресурсами є лише його припущенням без належного обґрунтування та підтвердження.
Стосовно тверджень відповідача про відсутність у ТОВ «ЕКОРЕМПРОМ» основних засобів / фондів, необхідних для виконання робіт, слід зазначити, що підтвердження своєї позиції відповідач зазначає (арк. 9 Акту перевірки), що станом на 31.12.2020 року основні засоби складають 0,00 грн. (фінансова звітність малого підприємства за 2020 рік.). В Акті перевірки не містяться посилання на будь-які інші документи чи інформацію стосовно основних засобів ТОВ «ЕКОРЕМПРОМ».
TOB «ЕКОРЕМПРОМ» виконувались роботи у січні 2021 року та інформація за попередній рік не є допустимим доказом, що може підтвердити відсутність основних засобів у виконавця у наступному періоді.
До позову позивачем додані копія договору оренди нежитлового приміщення та Перелік техніки та обладнання, які є у ТОВ «ЕКОРЕМПРОМ» й могли бути використані виконавцем при виконанні ремонту. Вказані документи підтверджують наявність матеріальних ресурсів, необхідних для виконання робіт.
Крім того, Договором № 14200577 від 16.12.2020 року передбачено виконання підрядних робіт на території ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ». Отже наявність власних приміщень для проведення виконавцем ремонтних робіт не є обов`язковим.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний суд у Постанові від 17 червня 2021 року у справі № 815/498/18 вказував наступне: «колегія суддів зазначає, що висновки про відсутність у контрагентів (по ланцюгу постачання) трудових та матеріально-технічних ресурсів, як і не подання такими контрагентами звітності, контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, однак така податкова інформація, носить виключно інформативний характер. Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки, фактично будь-які первинні документи платника податків не використовуються та не аналізуються, а, отже, така інформація не відповідає критерію юридичної значимості, та не є допустимим та достовірним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.»
У Постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 816/3089/13-а вказується: «колегія суддів не приймає доводи податкового органу щодо відсутності у контрагентів позивача достатніх виробничих потужностей, працівників, офісних та складських приміщень та інших основних засобів, що не може свідчити про невиконання цими суб`єктами договірних зобов`язань перед позивачем, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин вказані юридичні особи не були позбавлені права укладати з іншими суб`єктами господарювання субпідрядних договорів, договорів оренди обладнання, транспортних засобів тощо з метою використання відповідних основних фондів, устаткування та інших ресурсів для забезпечення власної господарської діяльності та укладання таких договорів встановлено судами попередніх інстанцій.»
Збільшення суми грошового зобов`язання (шляхом прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) порушує право підприємства мирно володіти своїм майном, визначення якого міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року, яка є частиною національного законодавства України згідно  із статтею 9 Конституції України.
Зокрема, стаття 1 Протоколу 1 до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права"
Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі також "ЄСПЛ"). Дані рішення згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" мають  в Україні значення джерела права. Більше того, ч.2 ст.8 КАС України вимагає врахування практики ЄСПЛ при вирішенні справ.
Європейський суд з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № Е991/03) у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив щодо зусиль для попередження  обманних зловживань системою оподаткування ПДВ: Суд визнає, що коли  Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо  недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що зараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який находився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних  інтересів і вимогами захисту права власності. Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його  обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.
Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник  податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента.
У Постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 813/45/14 зазначається: « 24. Колегія суддів зазначає, що чинним законодавством, яким регулюються спірні правовідносини, чітко визначено, що подання платником податку до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, є підставою для нарахування відповідного податку чи отримання податкової вигоди, якщо контролюючий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи первинні документи обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами податкового обліку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що останні складені за результатом фактично проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентами, з дотриманням положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містять достатні дані про зміст господарських операцій, їх учасників та підтверджують реальність здійснення таких операцій.»
З огляду на вказане надані позивачем первинні документи є достатніми і підтверджують факт виконання ТОВ «ЕКОРЕМПРОМ» робіт та дані податкового обліку і звітності, а також правомірне включення ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» суми ПДВ до складу податкового кредиту.
Доводи відповідача не спростовують інформацію, яка міститься у наданих позивачем документах, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги та відмови у задоволенні позовної заяви ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ».
Керуючись ст. 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства, суд, - 

Постановив:

Апеляційну  скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року у справі № 280/4575/21 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко