ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 р. 	Справа № 440/6952/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Курило Л.В.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2021, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено   по справі № 440/6952/21
за позовом              Товариства з обмеженою відповідальністю "АНТАРЕС-2000"  
до              Головного управління ДПС у Полтавській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України      третя особа               Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОКОМПЛЕКТПОСТАЧ" 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішенння, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Антарес-2000" (далі- ТОВ "Антарес-2000", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі- відповідач), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергокомплектпостач" (далі- третя особа) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №00008810705 від 23.02.2021 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що висновки акту перевірки № 0466/16/31/РРО/30285066 від 29.01.2021 про порушення вимог частини 1 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" є безпідставними та надуманими, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення незаконне та підлягає скасуванню, враховуючи, що позивач не мав наміру купувати, транспортувати та зберігати пальне у вигляді скрапленого газу, оскільки не має відповідних цистерн/ємностей для транспортування та подальшого зберігання такого виду пального. Помилково сплачені Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергокомплектпостач" кошти були повернуті Товариству з обмеженою відповідальністю "Антарес-2000" відповідно до  платіжного доручення № 17 від 27.01.2021. Під час перевірки відповідачем не досліджувався факт наявності чи відсутності цистерн, акт проведення замірів палива (газу) в цистернах не складався, відповідні заміри не проводились.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року адміністративний позов управління  Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес-2000" до Головного управління ДПС у Полтавській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергокомплектпостач" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №00008810705 від 23.02.2021 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес-2000" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот гривень).
Відповідач, не погодившись з  рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 по справі № 440/6952/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову. 
Апелянт вказує, що фактичною перевіркою встановлено порушення вимог ч. 1 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, а саме: зберігання пального в місцях, на які не отримувалась відповідна ліцензія на право зберігання пального. Також, звертає увагу, що фактична перевірка ТОВ «Антарес-2000» проведена на підставах визначених пп. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України у зв`язку з наявністю інформації, яка свідчить про порушення платником податків законодавства та здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, про що зазначено в наказі Головного управління ДПС у Полтавській області про проведення фактичних перевірок суб`єкта господарювання №139-П від 22.01.2021.
Наголошує, що 16.06.2020 ТОВ «Енергокомплектпостач» на адресу ТОВ «Антарес-2000» відпущено газ вуглеводневий скраплений, код товару згідно з УКТ ЗЕД 2711190000 в кількості 16,65 т (у літрах приведених до температури 15 °С у кількості 31086,63 л) на загальну суму 299700,00грн. та на виконання пункту 231.3 статті 231 ПК України виписано акцизну накладну від 16.06.2020 №376 і відповідно виписано рахунок від 16.06.2020 № 262. За отриманий газ вуглеводневий скраплений ТОВ «Антарес-2000» сплачено в повному обсязі відповідно до платіжного доручення від 16.06.2020 № 2190.  Апелянт вказує, що будь-яких пояснень щодо фактів виписки ТОВ «Енергокомплектпостач» акцизних накладних директором та головним бухгалтером ТОВ «Антарес-2000» Хохлачовою Т. І. не надано. Апелянт зауважує, що на виконання пункту 231.10 статті 231, ТОВ «Антарес-2000» зі скаргою на ТОВ «Енергокомплектпостач», щодо факту не отримання пального, але зазначення в акцизній накладній зареєстрованій в Єдиному реєстрі акцизних накладних, як отримувач пального або спирту етилового, до контролюючого органу не звертався. Будь-яких коригувань та дій в період з 16.06.2020 до початку проведення фактичної перевірки 15.01.2021 щодо помилковості здійснення операції суб`єктами господарювання не здійснювалося.
Апелянт посилається на правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 22.05.2018 у справі № 810/1394/16, постанові від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18 та № 140/14625/20 від 12.08.2021.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, прийнятим з урахуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга  відповідача не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Антарес-2000" (ідентифікаційний код 30285066) зареєстроване як юридична особа, основний вид економічної діяльності: 80.10 Діяльність приватних охоронних служб.
15.01.2021 року Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийнято наказ № 32-ГІ "Про проведення фактичної перевірки" про проведення з 15.01.2021 фактичної  перевірки тривалістю 10 діб за місцем фактичного провадження діяльності, розташування господарських об`єктів, або інших об`єктів права власності (зокрема місць зберігання та/або відпуску пального), через які здійснює (провадить) діяльність Товариство з обмеженою відповідальністю "Антарес-2000" (код за ЄДРПОУ 30285066), податкова адреса: м. Полтава, вул. Шевченка, 100 за період з 01.01.2020 по дату закінчення перевірки у встановленому Податковим кодексом України порядку.
22.01.2021 року Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийнято наказ № 139-П "Про продовження строку проведення фактичної перевірки", яким вирішено продовжити проведення фактичної перевірки платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес-2000" (код за ЄДРПОУ 30285066) податкова адреса: м. Полтава, вул. Шевченка, 100 за період з 01.01.2020 по дату закінчення перевірки у встановленому Податковим кодексом України порядку на 5 діб з 25.01.2021.
У термін з 15.01.2021 по 29.01.2021 ГУ ДПС у Полтавській області проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес-2000", за результатами якої складено акт про результати фактичної перевірки, що був зареєстрований за № 0466/16/31 /РРО/30285066 від 29.01.2021.
За результатами перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес-2000" встановлено порушення частини 1 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" в частині зберігання пального 16.06.2020 року в місці, на яке не отримувалась (придбавалась) відповідна ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки).
23.02.2021 на підставі акту фактичної перевірки № 0466/16/31/РРО/30285066 від 29.01.2021 ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення №00008810705, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес-2000" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 500000 грн.
Не погодившись з актом про результати фактичної перевірки № 0466/16/31/РРО/30285066 від 29.01.2021 та податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Полтавській області від 23.02.2021 №00008810705, позивач звернувся зі скаргою.
07.06.2021 року Державною податковою службою України прийнято рішення № 12701/6/99- 00-06-03-01-06, яким залишено без змін податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 23.02.2021 №00008810705, а скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес- 2000" без задоволення.
Позивач, не погодившись із вказаним вище рішенням, звернувся з позовом до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес-2000", виходив з того, що висновки акту перевірки ґрунтуються на встановлених обставинах щодо придбання Товариством з обмеженою відповідальністю "Антарес- 2000" палива (скрапленого газу пропану або суміші пропану з бутаном). В свою чергу під час перевірки відповідачем не досліджено обставин отримання, зберігання та використання позивачем пального. Платіжне доручення та податкові, акцизні накладні від 16.06.2020 року таких фактів не підтверджують. Контролюючим органом під час проведення фактичної перевірки не здійснено перевірку наявності у позивача цистерн (інших ємностей) для зберігання палива (газу), докази здійснення відповідних замірів палива (газу) у цистернах також не надані. Відповідач, зазначаючи про зберігання пального за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Шевченка, 100, не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі - ПК України).
Згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.
Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові: виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункт 75.1 статті 75 ПК України).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульовано статтею 80 ПК України, пунктом 80.1 якої передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Відповідно до підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами- лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Згідно з пунктом 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Як правомірно враховано судом першої інстанції, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, а посадові особи контролюючого органу уповноважені розпочати проведення фактичної перевірки за умови пред`явлення платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, наказу про проведення перевірки та направлення на перевірку, до початку проведення перевірки.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до бази даних "Єдиний реєстр акцизних накладних (ЄРАН), ТОВ "Антарес-2000" 16.06.2020 здійснило операцію з придбання скрапленого газу (пропан або суміші пропану з бутаном) та інші, який отримало пересувним акцизним складом на адресу: Полтавська область, м. Полтава, вул. Шевченка, 100: продавець - ТОВ "Енергокомплектпостач", код ЄДРПОУ 32952145, акцизна накладна № 376 від 16,06.2020, товар - скраплений газ (пропан або суміш пропану з бутаном) та інші гази обсягом 31086,63 л., платіжне доручення № 2190 на суму 299700,00 грн.
Відповідно до абзацу першого преамбули Закону України №481/95-ВР цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом- сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.
Статтею 1 Закону № 481/95-ВР розкрито, серед інших, наступні поняття: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.
Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.
За приписами п.п. 14.1.141-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.
Порядок здійснення імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та зберігання пального встановлено ст. 15 Закону № 481 /95-ВР.
Згідно з приписами статті 15 Закону № 481/95-ВР імпорт, експорт алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності без наявності ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.
Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.
Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.
Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.
Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.
Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Водночас, статтею 18 цього Закону передбачено, що тимчасово, до 1 січня 2022 року, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) можуть отримувати ліцензію на право виробництва пального, право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального на відповідне місце здійснення такої діяльності без подання акта вводу в експлуатацію об`єкта або акта готовності об`єкта до експлуатації, або сертифіката про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо об`єктів, необхідних для здійснення відповідної діяльності, за умови подання копій документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти нерухомого майна, виданих у встановленому законодавством порядку до 1 січня 2014 року.
Згідно з ч. 1 ст.16 Закону України Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.
За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством (ч. 1 ст. 17 Закону України №481/95-ВР).
До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень (ч. 2 ст. 17 Закону України №481/95-ВР).
Частиною 22 статті 18 Закону України №481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) не застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу, передбачена статтею 17 цього Закону, у разі зберігання пального до 31 березня 2020 року без наявності відповідної ліцензії.
У п.п. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України наведено визначення акцизного складу - це:
а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;
б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Не є акцизним складом:
а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;
б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження- розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;
в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;
г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;
г) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.
Таким чином, приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом зберігання пального є акцизним складом.
Як правомірно враховано судом першої інстанції, суб`єкти господарювання всіх форм власності, які отримують пальне для власних потреб та здійснюють діяльність з його зберігання, повинні отримати відповідну ліцензію в органах ДПС, за винятками, встановленими законами.
Матеріалами справи підтверджено, що 16.06.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Антарес-2000" перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергокомплектпостач" кошти в сумі 299 700,00 грн. з призначенням платежу: за ПММ зг. рах. 262 від 16.06.20 у т.ч. ПДВ 20,00% - 49950,00.
16.06.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергокомплектпостач" виписані податкова накладна № 20 та акцизна накладна № 373.
Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергокомплектпостач" рахунок на оплату Товариством з обмеженою відповідальністю "Антарес-2000" не виставлявся, будь-які договірні відносини між ними відсутні. Грошові кошти в сумі 299 700,00 грн. були помилково перераховані на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергокомплектпостач" та набуті останнім без достатньої правової підстави.
Листами від 21.06.2020, від 27.08.2020, від 29.10.2020 позивач звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергокомплектпостач" з вимогою про повернення помилково сплачених коштів в розмірі 299 700,00 грн.
Відповідно до платіжного доручення № 17 від 27.01.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергокомплектпостач" повернуті кошти в сумі 299 700,00 грн. на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес-2000", а також подано розрахунок коригування акцизної накладної та розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної.
Отже, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що висновки акту перевірки ґрунтуються тільки на встановлених обставинах щодо придбання Товариством з обмеженою відповідальністю "Антарес- 2000" палива (скрапленого газу пропану або суміші пропану з бутаном).
Колегія суддів наголошує, що у свою чергу під час перевірки відповідачем не досліджено обставин отримання, зберігання та використання позивачем пального. Платіжне доручення та податкові, акцизні накладні від 16.06.2020 таких фактів не підтверджують.
Контролюючим органом під час проведення фактичної перевірки не здійснено перевірку наявності у позивача цистерн (інших ємностей) для зберігання палива (газу), докази здійснення відповідних замірів палива (газу) у цистернах також не надані.
Відповідач, зазначаючи про зберігання пального за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Шевченка, 100, не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, з огляду на вищевикладене, зважаючи на частину 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи, а саме, що Головне управління ДПС у Полтавській області не довело факту порушення позивачем частини 1 статті 15 Закону України №481/95-ВР, за яке до позивача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 500000 грн.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що  податкове повідомлення-рішення від 23.02.2021 №00008810705, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес-2000" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 500000 грн., прийняте Головним управлінням ДПС у Полтавській області не на підставі, що визначені Конституцією та законами України, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Посилання в апеляційній скарзі на правові позиції, які викладені у постановах  Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 810/1394/16, від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18, від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20 та від 10.05.2018 у справі №806/2127/16, постанові Верховного Суду України від 24.12.2010 у справі № 21-25а10, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки вказані рішення ухвалені за інших фактичних обставин, ніж у цій справі, та стосуються інших правовідносин.
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Керуючись принципом верховенства права, гарантованим статтею 8 Конституції України та статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд на підставі статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
У пункті 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року по справі № 440/6952/21 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 по справі № 440/6952/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Курило 	
Судді	   	Л.В. Мельнікова    А.О. Бегунц