ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/11989/21 	Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М. 	
Провадження № 22-ц/817/1177/21 	Суддя - доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 305010400 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Дикун С. І., Парандюк Т. С., 
за участю секретаря - Стецюк М.А. 
та сторін: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кучмія М.Я., представника відповідача ГУ ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України - Лапунько М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/11989/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кучмія Миколи Ярославовича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2021 року, ухваленого суддею Вийванком О.М., повний текст якого складений 10 вересня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
у липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області, Державної казначейської служби України про стягнення з Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області на її користь 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі за №819/2675/15, припинено підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 . Однак, 10 грудня 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гнатюк Н.В., винесено постанову, на підставі документу - вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3365-54 від 06 лютого 2019 року, про стягнення з ФОП ОСОБА_1 боргу в сумі 18 276,72 гривень. Після чого, позивач звернулася до суду за захист своїх прав, та рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року у справі за №500/1272/20, вимогу №Ф-3365-54 визнано протиправною та скасовано. Вказане рішення було оскаржене в апеляційному порядку, однак постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року, залишено без змін. Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягала. Також, позивач зазначила, що з моменту відкриття виконавчого провадження до моменту набрання законної сили рішення суду з неї неправомірно стягнуто 8 902,05 гривень, однак, в квітні 2021 року прийнято рішення про повернення незаконно стягнутих коштів. Незважаючи на те, ще судом визнано дії відповідача незаконними, ГУ ДПС у Тернопільській області пред`явило до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вимогу №Ф-3365-54У про стягнення боргу із ФОП ОСОБА_1 боргу в сумі 26 686,69 гривень. Державним виконавцем відкрито виконавче провадження за №64011092 та накладено арешт на її зарплатний рахунок. Відтак, позивачу знову довелося звертатися в виконавчу службу із заявою про зняття арешту із зарплатного рахунку та із скаргою до відповідача. Внаслідок чого 02 лютого 2021 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. В результаті вищевказаного, в позивача виник постійний брак часу, оскільки систематично приходилося вчиняти дії задля захисту порушеного права, зменшився час на відпочинок, що супроводжувало постійну втому з причин ситуації, що склалася, постійним нервовим напруженням, нервозності, недосипанням, як наслідок, роздратування та втоми, які проявились внаслідок неправомірних дій відповідача. Відповідно ОСОБА_1 вважає, що їй завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди - відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Кучмій Микола Ярославович просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2021 року за №607/11989/21 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що воно є незаконним, необґрунтованим, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Кучмій М.Я. зазначив, що така тривала, неправомірна поведінка відповідача завдала позивачеві моральної шкоди, що виразилась у моральних переживаннях, порушені ділової репутації, виник постійний брак часу, оскільки систематично приходилося вчиняти дії задля захисту порушеного права, зменшився час на відпочинок, що супроводжувало постійну втому з причин ситуації, що склалася, постійним нервовим напруженням, нервозності, недосипанням, як наслідок, роздратування та втома, які проявились внаслідок неправомірних дій відповідача. Вказує, що сторона позивача не погоджується із твердженням суду, що останнім не надано суду переконливих доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди, зокрема, не доведено, що вона зазнала душевних страждань (переживань, хвилювань) чи реабілітації, завдання шкоди діловій репутації із підстав, які зазначені в позові. Тривалі судові процеси, стягнення коштів з рахунку, повідомлення роботодавця про наявні борги, арешт зарплатних рахунків - саме по собі неабиякий стрес, при тому, що таке порушення прав громадянина тривало протягом двох років. Посилається на практику ВС, а саме: Постанови: від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17; від 05 листопада 2019 року у справі №285/1864/16-а; від 18 листопада 2019 року у справі №820/5044/18; від 27 листопада 2019 року у справі №750/6330/17.
Від Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є законним, судом повністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки викладені в даному рішенні відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми цивільного та процесуального права. Посилаються на те, що дії податкового органу були правомірними, а працівники ГУ ДПС у Тернопільській області діяли в межах Конституції та законів України. Вказують, що дії податкового органу жодним чином не могли завдати моральної шкоди ОСОБА_1 , що підтверджується відсутністю доказів моральної шкоди, душевних страждань (переживань, хвилювань) чи реабілітації, завдання шкоди діловій репутації.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року клопотання Державної податкової служби України про залучення процесуального правонаступника у цивільній справі №607/11989/21 - задоволено.
Замінено сторону у цивільній справі №607/11989/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, з Головного управління ДПС у Тернопільській області (код ЄДРПОУ: 43142763), його правонаступником Головне управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП: 44143637), місцезнаходження: Україна, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Білецька, будинок 1, поштовий індекс 46003, код ЄДРПОУ: 44143637.
Державна казначейська служба України своїм правом на відзив не скористалася.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Кучмій М.Я. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.
Представник ГУ ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України - Лапунько М.В. апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.
ДКС України в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №4600116844011.
У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що відповідно до Постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі №819/2675/15, припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця  ОСОБА_1 (а.с. 11).
На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів за позивачем обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 18 276,72 гривень, у зв`язку з чим, Головне управління ДФС у Тернопільській області сформувало позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3365-54У від 06 лютого 2019 року про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 18 276,72 гривень (а.с. 9).
10 грудня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, щодо виконання вимоги №Ф-3365-54У від 06 лютого 2019 року про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 18 276,72 гривень, боржником ОСОБА_1 та 23 січня 2020 року - постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №60826396 (а.с. 12-13, 18).
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року по справі №500/1272/20 за позовом  ОСОБА_1  до ГУ ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3365-54У від 06 лютого 2019 року (а.с. 19-24).
10 вересня 2020 року Головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сухарським Р.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №60826396 на підставі ухвали Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року, по справі №500/1272/20 (а.с. 15-16).
Відповідно до листа з ГУ ДПС у Тернопільській області №7287/6-5/19-00-13-03/28382 від 24 грудня 2020 року, на виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року по справі №500/1272/20 скасовано вимогу №0-3365-54 від 06 лютого 2019 року та листом від 21 грудня 2020 року №5584/10-5/19-00-13-03/ НОМЕР_1 відкликано її. 
Проте, ГУ ДПС у Тернопільській області повторно сформувало позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3365-54У від 09 листопада 2020 року по єдиному внеску в сумі 26 686,69 гривень (а.с. 10). 
31 грудня 2020 року Головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Перешлюгою Н.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64011092 на підставі вимоги №Ф-3365-54У від 09 листопада 2020 року про стягнення заборгованості із ФОП ОСОБА_1 сумі 26 686,69 гривень та накладено арешт на зарплатний рахунок ОСОБА_1 (а.с. 14).
Відповідно до листа з Головного управління ДПС у Тернопільській області №6216/6/19-00-24-04/9264 від 16 квітня 2021 року, ОСОБА_1 повідомлено, що буде здійснено повернення стягнутих коштів в сумі 8 902,05 гривень (а.с. 5).
В подальшому ГУ ДПС у Тернопільській області зверталося до Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з проханням повернути без виконання надіслані до примусового виконання вимоги про сплату боргу від 06 лютого 2019 року та від 09 листопада 2020 року з ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується листами №5584/10-5/19-00-13-03/27870 від 21 грудня 2020 року (а.с. 47) та №354/10-5/19-00-13-03/1380 від 25 січня 2021 року (а.с. 48).
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано переконливих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, зокрема не доведено, що він зазнав душевних страждань (переживань, хвилювань) чи реабілітації, завдання шкоди діловій репутації із підстав, які зазначені у позові. Сам лише факт хвилювання позивачки, систематичні дії за для захисту її порушеного права, не є належним доказом її втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з порушенням цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під судом, при настанні інших негативних наслідків. 
Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погодитися не може, оскільки неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, виходячи з такого.
Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до статей 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. 
Утім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.
Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.
Вказана позиція узгоджується з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17 (провадження №12-199гс18).
Згідно з частиною першою, пунктами 2, 4 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 
Отже, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.
Судом встановлено, що за позовом ГУ ДПС у Тернопільській області 17 вересня 2015 року рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Не дивлячись на це, 06.02.2019 відповідачем винесено ОСОБА_1 вимогу № Ф-3365-54 про сплату боргу в сумі 18276,72 грн. ОСОБА_1 звернулася в суд за захистом своїх прав і рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 вимогу № Ф-3365-54 визнано протиправною і скасовано. Проте, ГУ ДПС у Тернопільській області повторно сформувало позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3365-54У від 09 листопада 2020 року по єдиному внеску в сумі 26 686,69 гривень. 
31 грудня 2020 року Головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Перешлюгою Н.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64011092 на підставі вимоги №Ф-3365-54У від 09 листопада 2020 року про стягнення заборгованості із ФОП ОСОБА_1 сумі 26 686,69 гривень, накладено арешт на зарплатний рахунок ОСОБА_1 , стягнуто кошти з заробітної плати в сумі 8902,05 грн.
Позивач зазначала, що тривалі судові процеси, стягнення коштів з рахунку, повідомлення роботодавця про наявні борги, арешт зарплатних рахунків призвело до стану нервового стресу, внаслідок чого значно погіршився стан її здоров`я.
Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який розмір.
При цьому слід врахувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання чи приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачу заподіяна моральна шкода внаслідок протиправних дій відповідача, їх повторюваністю, тривалістю судових процесів з метою відновлення порушеного права позивача, арешту зарплатних рахунків, безпідставного стягнення коштів, що спричинило позивачу душевні страждання, переживання стресу та відчуття невизначеності. 
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Позивач просила суд стягнути моральну шкоду в сумі 90000 грн., проте враховуючи характер перенесених позивачем моральних страждань, істотність вимушених змін у її життєвих і соціальних стосунках, час та зусилля необхідні для їх відновлення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування позивачу, слід визначити в сумі 3000 грн.
Також, з урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду вказала, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. 
Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.
Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05 червня 2012 року №4901-VI, яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Дана позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19). 
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кучмія Миколи Ярославовича слід задовольнити частково, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2021 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з держави, в особі Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП: 44143637) (місцезнаходження: Україна, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Білецька, будинок 1, поштовий індекс 46003, код ЄДРПОУ: 44143637) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) на відшкодування моральної шкоди 3 000 (три тисячі) гривень.
Згідно з ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, а апеляційний суд частково задоволив її апеляційну скаргу, що у відсотковому співвідношенню становить 3,33%, тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП: 44143637) (місцезнаходження: Україна, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Білецька, будинок 1, поштовий індекс 46003, код ЄДРПОУ: 44143637) в користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої 45,90 грн. та в суді апеляційної інстанцій 68,85 грн., що в сукупності становить 114 (сто чотирнадцять) гривень 75 копійок.
Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується стягнення моральної шкоди, ціна позову у якій не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кучмія Миколи Ярославовича - задовольнити частково.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2021 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з держави, в особі Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП: 44143637) (місцезнаходження: Україна, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Білецька, будинок 1, поштовий індекс 46003, код ЄДРПОУ: 44143637) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) на відшкодування моральної шкоди 3 000 (три тисячі) гривень.
Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП: 44143637) (місцезнаходження: Україна, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Білецька, будинок 1, поштовий індекс 46003, код ЄДРПОУ: 44143637) в користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 114 (сто чотирнадцять) гривень 75 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 06 грудня 2021 року.

Головуючий 
Судді