ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/7620/20                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Василенко Г.Ю.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 грудня 2021 року                                                                                         м. Київ
              Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                            Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Грибан І.О.
                                                               Лічевецького І.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 13 січня 2020 року №0001305205; 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 03 березня 2020 р. №541411-5205-1006, згідно з яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Орендна плата з фізичних осіб" на суму 2594,71 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.
Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що він вчасно сплачував орендну плату, відповідно до умов договору оренди земельної ділянки, а тому йому невідомо, яким чином у нього утворився борг. Також, апелянт вказує, що у січні 2020 року ним розірвано спірний договір оренди земельної ділянки. Крім того, зазначає, що про коефіцієнти індексації нарахування  орендної плати йому стало відомо лише після розгляду справи в суді.
11 жовтня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління ДПС у Київській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року продовжено строк розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - на 15 (п`ятнадцять) днів.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23 вересня 2015 року між ОСОБА_1 (орендар) та Броварською міською радою Київської області (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки №б/н. 
Згідно п. 1.1. Договору оренди земельної ділянки, орендодавець, відповідно до рішення сесії Броварської міської ради Київської області від 06.08.2015 р. №1512-57-06, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0, 0371 га, кадастровий номер 321060000000:01:030:0035, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для обслуговування салону - магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться по АДРЕСА_1 . 
В силу з п. 2.3 вказаного Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, видану відділом Дерземагенства у місті Броварах Київської області від 21.08.2015 р. №34-1028-0.3-1582/2-15 (функціональне призначення: землі комерційного використання) становить 263923,00 грн.
Договір укладено до 06.08.2020 (п. 3.1 Договору оренди земельної ділянки).
Відповідно до п. 4.1 Договору оренди земельної ділянки, річна оренда плата складає: - 6224,60 - за земельну ділянку площею 0,0175 га, що становить 5% від нормативної грошової оцінки (124492,00 грн.); - 13943,10 - за земельну ділянку площею 0,0196 га, що становить 10% від нормативної грошової оцінки (139431,00 грн.); річна оренда плата за земельну ділянку загальною площею 0,0371 га складає 20167,70 грн.
Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.
Орендна плата вноситься рівними частками до 15 серпня і 15 листопада шляхом перерахування на розрахунковий рахунок орендодавця (п. 4.2, п. 4.3 Договору).
Згідно з п.п. 4.5.2 п. 4.5 Договору оренди земельної ділянки, розмір орендної плати переглядається у разі зміни розмірів земельного податку та ставок орендної плати, зміни нормативної грошової оцінки, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
Підпунктом 9.1.3 пункту 9.1 Договору оренди земельної ділянки встановлено, що орендодавець має право змінити розмір орендної плати у випадках, передбачених чинним законодавством, в тому числі в односторонньому порядку без згоди орендаря.
30 січня 2020 року ОСОБА_1 до Броварської міської ради Київської області була подана заява (вх. №9-5-С-245), в якій просив розірвати з ним договір оренди на земельну ділянку кадастровий номер 321060000000:01:030:0035, яка знаходиться по АДРЕСА_1 . 
13 лютого 2020 року Броварською міською радою Київської області прийнято рішення №1804-70-07, яким вирішено припинити дію Договору оренди земельної ділянки, укладеного між  Броварською міською радою Київської області  та громадянином ОСОБА_1 , право оренди зареєстровано у Державному реєстрі прав 06.10.2015 р. за №11609117, на земельну ділянку площею 0,0371 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для обслуговування салону - магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 321060000000:01:030:0035, на підставі заяві від 30.01.2020 р. №9-5-С-245.
13 січня 2020 року Головним управлінням ДПС у Київській області, на підставі статей 122, 126 Податкового кодексу України, було прийняте податкове повідомлення - рішення №0001305205, яким за затримку строку сплати суми грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, зобов`язано ОСОБА_1 сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 8088,11 грн.
Головним управлінням ДПС у Київській області, згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України, 03.03.2020 р. винесено податкове повідомлення-рішення №541411-5205-1006, яким ОСОБА_1  визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2020 рік в розмірі 2594,71 грн. 
Вказані податкові повідомлення-рішення були надіслані контролюючим органом на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку з повідомленнями про вручення №0740026184106, №0740027044305 та отримані останнім особисто 25.01.2020 р. та 19.05.2020 р., відповідно.
Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням №0001305205 від 13.01.2020 р., ОСОБА_1 оскаржив його до Головного управління ДПС у Київській області. 
Листом від 24 лютого 2020 року №7428/С/10-36-08-01 контролюючий орган, зокрема, повідомив ОСОБА_1 про те, що оскільки спірне податкове повідомлення-рішення було прийняте Головним Управлінням ДПС у Київській області, то воно підлягає оскарженню до ДПС України, внаслідок чого, його скарга підлягає залишенню без розгляду.
24 березня 2020 року ОСОБА_1 надіслав скаргу до ДПС України на податкове повідомлення-рішення №0001305205 від 13.01.2020 р. 
Розглянувши скаргу позивача, ДПС України було прийнято рішення від 23.06.2020 р. №С/99-00-06-02-04-09 про залишення скарги без розгляду.
22 травня 2020 року ОСОБА_1 було надіслано скаргу до ДПС України на податкове повідомлення-рішення №541411-5205-1006 від 03.03.2020 р.
Розглянувши скаргу ОСОБА_1 , ДПС України було прийнято рішення від 06.07.2020 р. №2852/С/99-00-06-02-04-09, яким скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються  Податковим кодексом України  (далі -  ПК України).
Згідно частин 1, 2 статті 84 Земельного кодексу України, у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 ЗК України).
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Частиною 1 статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Пунктом 288.4 статті 288 ПК України передбачено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Згідно з статті 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У відповідності до статті 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Інші елементи механізму справляння орендної плати за землю - податковий період, порядок обчислення орендної плати, строку сплати та порядок її зарахування до бюджетів відповідно до п.288.7 ст.288 ПК України встановлюються ст.ст. 285-287 цього кодексу.
Згідно п. 288.5. ст. 288 Податкового кодексу України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території (п.п. 288.5.1); не може перевищувати 12 % нормативної грошової оцінки (пп. 288.5.2); не може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у пп. 288.5.2 у разі визначення орендаря на конкурентних засадах (пп. 288.5.3).
В силу п. 289.1 ст. 289 ПК України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Положеннями п. 289.2 ст. 289 ПК України закріплено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.
У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
В силу приписів п. 289.3 ст. 289 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.
Отже, нормами ПК України передбачено проведення індексації нормативної грошової оцінки земельних ділянок. 
За положенням частини 5 статті 5 Закону України "Про оцінку земель", для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка. Крім цього, за приписами ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
З аналізу норм права вбачається, що зазначені законодавчі акти не встановлюють конкретний розмір орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначений в договорі оренди. Податковий кодекс України передбачає порядок визначення орендної плати за землю, а тому саме договором оренди визначаються розмір та умови сплати орендної плати.
Разом з цим, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який не може бути меншим, ніж встановлено положеннями ст. 288 ПК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 року по справі №925/1016/16, від 24 березня 2020 року у справі № 440/3063/19.
При цьому, як вбачається з  вимог приписів п. 289.2 ст. 289 ПК України, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. 
Тобто, коефіцієнт береться наростаючим етапом, остання нормативна грошова оцінка множиться на коефіцієнти індексації за наступні роки, які слідують від останньої нормативної грошової оцінки.
У постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №804/937/16 зазначено, що правильне визначення поняття "дати проведення нормативної грошової оцінки земель" є визначальним у цьому спорі, оскільки від цієї дати необхідно починати кумулятивне застосування коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки, що, зрештою, впливає на розмір плати за землю.
Згідно з частиною 1 статті 193 Земельного кодексу України, державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
В силу підпункту 14 пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, до Державного земельного кадастру вносяться відомості про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, значення якої розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.
Отже, виходячи із системного аналізу норм права, базою оподаткування орендною платою за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, нормативна грошова оцінка земельної ділянки проводиться у визначеному законом порядку, підставою для нарахування податку є дані державного земельного кадастру.
Як вбачається з матеріалів справи, 23 вересня 2015 року між ОСОБА_1 (орендар) та Броварською міською радою Київської області (орендодавець) укладено Договір оренди земельної ділянки (далі - Договір оренди) площею 0,0371 га, кадастровий номер 321060000000:01:030:0035, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для обслуговування салону - магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться по АДРЕСА_1 . 
Згідно з п. 2.3 Договору оренди земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, видана відділом Дерземагенства у місті Броварах Київської області від 21.08.2015 р. №34-1028-0.3-1582/2-15 (функціональне призначення: землі комерційного використання) становить 263 923,00 грн.
Відповідно до п. 4.1 Договору, річна орендна плата складає: - 6224,60 грн. - за земельну ділянку площею 0,0175 га, що становить 5% від нормативної грошової оцінки (124492,00 грн.); - 13943,10 - за земельну ділянку площею 0,0196 га, що становить 10% від нормативної грошової оцінки (139431,00 грн.); річна орендна плата за земельну ділянку загальною площею 0,0371 га складає 20167,70 грн.
Підпунктом 4.5.2 п. 4.5 Договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається у разі зміни розмірів земельного податку та ставок орендної плати, зміни нормативної грошової оцінки, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством
Як зазначає відповідач, відповідно до даних Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2015 рік - 1,433; 2016 рік - 1,06; 2017- 2019 роки - 1,0. Річна орендна плата за земельну ділянку загальною площею 0,0371 га з урахуванням коефіцієнту індексації на 2020 рік складає 3 0634,33 грн.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач на підставі даних з Державного земельного кадастру, наданих Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру правомірно здійснював нарахування орендної плати за користування спірною земельною ділянкою.
Відтак, спірне податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 03.03.2020 р. №541411-5205-1006 про збільшення податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2020 рік в розмірі 2594,71 грн. є правомірним.
Доводи апелянта про те, що йому протиправно протягом 2017-2020 років податковим органом збільшено орендну плату, всупереч приписів п. 4.1 Договору оренди від 23.09.2015 р., не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Щодо податкового повідомлення рішення відповідача від 13.01.2020 р. №00013052056, яким за затримку строку сплати суми грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, зобов`язано позивача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 8088,11 грн., колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДПС у Київській області відносно позивача прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.02.2019 р. №185616-5202-1006 по орендній платі з фізичних осіб за 2019 рік.
Як зазначає відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, вказане податкове повідомлення-рішення було направлено на адресу позивача 10.03.2019 р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення (0740022409348). Проте, вказане відправлення повернулося на адресу контролюючого органу 14.04.2019 р. з відміткою відділу поштового зв`язку  «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до положень пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Матеріали справи свідчать, що позивачем суму грошового зобов`язання за 2019 рік (ППР від 15.02.2019 року №185616-5202-1006) сплачено з затримкою, що не спростовано належними доказами позивачем. 
Таким чином, контролюючим органом правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення рішення від 13.01.2020 р. №0001305205 за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2  ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315,  316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                   Вівдиченко Т.Р.
          
Судді                                                                                                       Грибан І.О.
                                                                                                  
                                                                                                             Лічевецький І.О.