УХВАЛА

16 грудня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/4014/16 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Картере В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги першого заступника керівника Київської міської прокуратури
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 (колегія суддів у складі: Отрюх Б.В. - головуючий,   Гарник Л.Л., Остапенко О.М.) 

у справі № 910/4014/16
за позовом  Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "Скала"
до 1) Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, 2) Державної казначейської служби України,
за участю Прокуратури міста Києва
про стягнення грошових коштів, 

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Київської міської прокуратури 29.11.2021 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 у справі № 910/4014/16. 

Позивач 02.12.2021 звернувся до Верховного Суду із заявою про повернення касаційної скарги першого заступника керівника Київської міської прокуратури, оскільки вона подана з порушенням вимог п. 2 ч. 3 ст. 287, ч. 4 ст. 290, ч. 1              ст. 291 ГПК України. 

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку, вона підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Справа розглядалась господарськими судами неодноразово. 

У вересні 2017 року позивач подав до Господарського суду міста Києва заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з Державного бюджету України: 
-1151,60 грн вартості вилучених алкогольних напоїв; 
-10200,00 грн реальних збитків (витрат, зроблених з метою відновлення порушеного права та сплачених за придбання комп`ютерної техніки та програмного забезпечення); 
-1300000,00 грн грошового еквіваленту завданої шкоди через підрив ділової репутації (гудвіл); 
-691200,00 грн грошового еквіваленту завданої шкоди через підрив іміджу, зниження престижу та підрив довіри до діяльності; 
-915045,00 грн очікуваного та неотриманого доходу внаслідок втрати покупців;
-348377,69 грн витрат, які слід зробити для відновлення порушеного права;
-513338,58 грн неотриманого доходу (упущеної вигоди).

Постановою Верховного Суду від 19.12.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.05.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 в частині позовних вимог про стягнення 1300000,00 грн грошового еквіваленту завданої шкоди через підрив ділової репутації (гудвіл) та 691200,00 грн грошового еквіваленту завданої шкоди через підрив іміджу, зниження престижу та підрив довіри до діяльності скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва; стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 1151,60 грн, в іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.05.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 залишено без змін. 

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 змінено та прийнято нове судове рішення, яким позовні вимоги Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "Скала" задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "Скала" 150000,00 грн завданої шкоди через підрив іміджу, знищення престижу та підрив довіри до діяльності"; в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 залишено без змін.

У касаційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 залишити в силі. 

Враховуючи викладене, предметом касаційного оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021  в частині стягнення з Державного бюджету України  на користь Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "Скала" 150000,00 грн. 

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що ставка судового збору за подання позову майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" (на час звернення з заявою про уточнення позовних вимог) прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року встановлений у розмірі 1600 грн.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. 

Відтак, за подання касаційної скарги на постанову апеляційної інстанції скаржник мав сплатити судовий збір у сумі 4500 грн (1.5% від 150000,00=2250)х200%. 

Однак, до касаційної скарги першого заступника керівника Київської міської прокуратури не додано  жодних доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі, про що Верховним Судом складено акт від 02.12.2021 № 29.1-11/644. 

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). Зокрема, у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

При цьому заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом п. 1          ч. 3 ст. 310 ГПК України скасування судових рішень через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування конкретних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування, яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, а також зазначити виключний (виключні) випадок (випадки), передбачений (передбачені) п.п. 1 - 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України щодо підстави (підстав), на якій (яких) подано касаційну скаргу. 

Перший заступник керівника Київської міської прокуратури, звертаючись з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021, як підставу для касаційного оскарження посилається на п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, та зазначає, що в оскаржуваних судових рішеннях не враховані висновки Верховного Суду у цій же справі, викладені у постанові від 19.12.2018 (про наявність трьох умов як підстав притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди) та у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 910/11621/16 щодо підстав відшкодування моральної шкоди органом державної влади. Також, скаржник як підставу для касаційного оскарження посилається на п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, оскільки відсутній висновок Верховного Суду стосовно стягнення моральної шкоди на користь підприємства за порушення кримінальних справ щодо його керівника і власника при наявності судового рішення про стягнення такої шкоди за тих же обставин та на підставі тих же самих доказів на користь керівника та власника. 

Разом з тим, скаржником не дотримано вимог п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, оскільки при поданні касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України не зазначено норму права (абзац, пункт, частина статті, стаття) яку було застосовано судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови, без врахування  висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; при поданні касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України не зазначено норму права (абзац, пункт, частина статті, стаття) щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах. 

Згідно з ч. 2 ст. 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 290 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Вимогами ч. 2 ст. 174 ГПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене касаційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 ст. 292 ГПК України із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків, шляхом зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав) у спосіб, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, а саме яку норму права (абзацу, пункту, частини статті, статті) було застосовано судом апеляційної інстанції, без врахування висновку викладеного у постанові Верховного Суду та щодо якої норми права (абзацу, пункту, частини статті, статті) відсутній висновок Верховного Суду. Також, скаржнику належить надати  суду докази сплати судового збору у встановленому порядку в розмірі 4500 грн.  
Суд звертає увагу скаржника на те, що заяву про усунення недоліків касаційної скарги слід подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії заяви про усунення недоліків касаційної скарги іншим учасникам справи.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 у справі № 910/4014/16 залишити без руху.

2. Встановити першому заступнику керівника Київської міської прокуратури строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду                                                                      В. Картере