УХВАЛА

10 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 160/4206/21
адміністративне провадження № К/9901/38034/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Тацій Л.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 160/4206/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи - Держава Україна в особі гаранта Конституції Президента України, Держава Україна в особі Національного Банку України, Держава Україна в особі Міністерства фінансів України про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень, 22 березня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Держава Україна в особі гаранта Конституції Президента, третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Держава Україна в особі Національного Банку України, третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Держава Україна в особі Міністерства фінансів України, в якій вона просила:

- визнати незаконними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати (затримки/перешкоджанні у виплаті) гарантованої суми вкладу та такими, що порушують норми ст. 24 (дискримінація) ст. 41 (гарантія права власності) Конституції України;
- визнати право позивача на отримання гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів фонду гарантування вкладів фізичних осіб суму (гарантовану суму відшкодування) згідно договорам банківських рахунків №26203521894502 та № 26204521894501 в сумі 40123,31 грн.;
- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести дані позивача до загального реєстру вкладників;
- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити гарантовану суму та шкоду спричинену незаконними діями Фонду (3% інфляційні витрати та моральну шкоду);
- стягнути з відповідача гарантовану Законом України суму відшкодування у розмірі 40 123,31 грн.;
- стягнути з відповідача на користь позивача відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції (інфляційні втрати) у розмірі 22 651,70 грн.;
- стягнути з відповідача на користь позивача відсотки з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми пеню за прострочення зобов`язання у розмірі 3814, 91 грн.;
- стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 500000 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 - повернуто позивачеві.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року по справі № 160/4206/21 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, встановлено порядок виконання ухвали суду шляхом надання до суду:
- оформленої належним чином позовної заяви із зазначенням про вжиття заходів досудового врегулювання спору з копіями для відповідача та третіх осіб;
- подання засвідчених належним чином копій документів, які визначені в додатках до позовної заяви з копіями для відповідача та третіх осіб;
- документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 5264,67 грн., а у випадку збільшення позовних вимог на суму інфляційних витрат, трьох відсотків річних та моральної шкоди - доказ сплати судового збору у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму (908,00 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму (11350,00 грн.) відповідно до розрахованої суми.
12 липня 2021 року позивачем подано клопотання про усунення недоліків.
За наслідками розгляду поданих позивачем документів, судом встановлено невиконання ОСОБА_1 ухвали про усунення недоліків позову від 05 липня 2021 року в жодній частині, визначеній ухвалою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року, яка залишена без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04жовтня 2021 року позовну заяву - повернуто позивачеві.
21 жовтня 2021 року до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах, надійшла касаційна скарга в якій позивач просить суд скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 160/4206/21 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування касаційної скарги позивачем зазначено, що судом першої інстанції помилково не звільнено його від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та у зв`язку з не сплатою судового збору повернуто позовну заяву.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Із зазначеною правовою нормою кореспондуються пункт 7 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою визначено право, зокрема, учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
Наведені норми свідчать про те, що оскарження судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень з питань повернення заяви позивачеві (заявникові), поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування єдиної правозастосовної практики.
Судом установлено, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 160/15864/20 (провадження № 11-177апп21) дійшла висновку, що дія частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій (виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі пункту 4 частини другої статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
Ураховуючи викладене вище, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що дія частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а тому немає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору в цій справі.
Тому Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи зазначені вище норми права, дійшла висновку про необхідність відступити від правового висновку, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року в справі № 817/649/16 (11-1032апп18), оскільки цей висновок протирічить висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 15 травня 2019 року у справі № 817/777/16, і підстав для відступу від такого висновку не вбачається.
Аналіз оскаржуваних судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики з питань застосування відповідних норм права, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04жовтня 2021 року у справі № 160/4206/21.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                Т. Г. Стрелець
Судді                                                                                                     Л. Л. Мороз  
                                                                                                    Л. В. Тацій