Постанова
Іменем України
 
14 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 359/9674/19
 
провадження № 61-13996св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,             Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідач -  ОСОБА_4 ,
треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня           2021 року у складі судді Борця Є. О. та постанову Київського апеляційного суду від 15 липня 2021 року у складі колегії суддів: Поліщук Н. В.,            Андрієнко А. М., Соколової В. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги» (далі - ТОВ «Каса народної допомоги»), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна В. М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О. В., про витребування квартири із чужого незаконного володіння та припинення речового права на цей об`єкт нерухомого майна.
 
Позовна заява мотивована тим, що 10 червня 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Каса народної допомоги» укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у сумі 125 000 грн.
З метою забезпечення кредитних зобов`язань та на підставі договору іпотеки від 10 червня 2014 року в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 , що в рівних частках по 1/3 належала їм.
Вважаючи, що боржник неналежно виконує боргові зобов`язання, кредитор 27 листопада 2014 року звернувся до приватного нотаріуса                   Верповської О. В. для передачі боржнику та іпотекодавцям вимоги про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Посилалися на неправильність нарахування процентів, зокрема, у зв'язку з вимогою про дострокове повернення кредиту, а також додатково у зв`язку із закінченням строку кредитування.
Нотаріусом вимоги були надіслані, проте вручено лише позичальнику                     02 грудня 2014 року, іншим особам не вручені, оскільки ОСОБА_2 , отримавши їх, не повідомила про це.
Вказували, що приватний нотаріус Верповська О. В. не звернувши уваги на те, що вимоги отримані не особисто адресатами, 02 лютого 2015 року видала свідоцтва, якими помилково посвідчила про направлення та вручення вимог іпотекодавцям та боржнику 02 грудня 2014 року.
29 квітня 2016 року ТОВ «Каса народної допомоги» на підставі договору купівлі-продажу відчужило на користь ОСОБА_7 заставну за ціною             237 500 грн.
29 квітня 2016 року приватним нотаріусом Анохіною В. М. зареєстровано за ОСОБА_7 право власності на квартиру в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття його у власність.
Посилаючись на те, що не були дотримані умови про сповіщення всіх іпотекодавців про звернення стягнення на предмет іпотеки, вказують на незаконність прийняття іпотекодержателем рішень щодо предмету іпотеки.
Крім того, зазначає, що не було визначено оцінки предмету іпотеки.
Посилалися на наявність звіту про оцінку майна, що складений                            ТОВ «Укрекспертгруп», згідно з яким вартість квартири оцінено у сумі               299 740,70 грн, але замовником такої оцінки була ОСОБА_7 , яка станом на дату замовлення висновку та його складення не мала будь-яких прав відносно квартири. Також вказували, що результат оцінки є явно заниженим, зокрема в інтересах самої ж ОСОБА_7 , при цьому ринкова вартість становила 700 000 грн.
05 серпня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_7 відчужила квартиру на користь ОСОБА_4 .
 
Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 ,                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просили суд:
- витребувати квартиру АДРЕСА_1 з незаконного володіння              ОСОБА_4 у їх власність у рівних частках по 1/3 частини кожному;
- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію прав ОСОБА_4 на вказану квартиру АДРЕСА_2 ;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав індексний номер 30816471 від 06 серпня 2016 року; 
- скасувати запис про права власності на квартиру АДРЕСА_3 .
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області                                     від 22 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 липня 2021 року, у задоволенні позову                   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки ОСОБА_4 набула право власності на спірну квартиру у встановленому законом порядку.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2021 року до Верховного Суду,                    ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області                     від 22 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду                        від 15 липня 2021 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій незаконно визнали преюдиційними обставини, встановлені в постанові Апеляційного суду Київської області від 12 червня 2018 року у справі № 359/7441/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна В. М. про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, скасування державної реєстрації права власності на цей об`єкт нерухомого майна, а також зобов`язання повернути квартиру та грошові кошти, що, на її думку, вплинуло на правильність вирішення спору в цілому.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У жовтні 2021 року ТОВ «Каса народної допомоги» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому заперечує проти її доводів, вважає їх безпідставними та такими, що не спростовують правильних та законних висновків судів попередніх інстанцій, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції. 
 
07 жовтня 2021 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

 
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень ОСОБА_3 вказує неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме, судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України, зокрема, суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, що передбачено пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Касаційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
 
Згідно з положенням частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати ( добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, якщо, зокрема, майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив з безпідставності заявлених позовних вимог, оскільки в даному випадку відсутні підстави для застосування вимог статей 387, 388 ЦК України та витребування майна від ОСОБА_4 , як добросовісного набувача, оскільки вона набула квартиру у власність на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між нею та ОСОБА_7 06 серпня 2016 року, а підставою для набуття права власності ОСОБА_7 були договір іпотеки від 10 червня 2014 року та заставна, видана 10 червня 2014 року, недійсність яких не встановлено, відтак відсутні підстави вважати що квартира вибула з володіння власників незаконно та поза їх волею.
 
Суд апеляційної інстанції правильно відхилив аргументи апеляційної скарги позивачів щодо неправильної оцінки майна, оскільки така обставина сама по собі не дає підстав для застосування положень статей 387, 388 ЦК України до правовідносин сторін.
 
Верховний Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій та наголошує, що віндикаційний позов може бути заявлений власником майна, якщо таке вибуло з його власності поза його волею та незаконно. 
У цьому ж випадку, спірна квартира АДРЕСА_1 була передана                        ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в іпотеку та на неї було звернуто стягнення на підставі рішення приватного нотаріуса, законність якого встановлено у справі № 359/7441/16-ц за позовом ОСОБА_4 до                     ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та за зустрічним позовом                 ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна В. М. про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, скасування державної реєстрації права власності на цей об`єкт нерухомого майна, а також зобов`язання повернути квартиру та грошові кошти.
 
При цьому, витребувати майно на підставі статей 387, 388 ЦК України не можливо без визнання недійсним чи скасування відповідного рішення приватного нотаріуса, тому заявлені у позові доводи щодо неналежно повідомлення кредитором боржників про намір звернення стягнення на предмет іпотеки та неправильно визначеної ринкової ціни предмету іпотеки не є предметом доказування у цій справі. 
 
Зважаючи на викладене, Верховний Суд не бере до уваги доводи касаційної скарги ОСОБА_3 , оскільки вони не впливають на правильність вирішення судами справи.
 
Отже, доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права, були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області                         від 22 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду                      від 15 липня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Р. А. Лідовець
І. А. Воробйова
Ю. В. Черняк