УХВАЛА

09 листопада 2021 року 
Київ
справа №640/5475/20
адміністративне провадження №К/9901/37214/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Єресько Л.О., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 березня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2021 року у справі №640/5475/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, у якому просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ Генерального прокурора Рябошапки Р.Г. від 7 лютого 2020 року №452-ц;

- поновити на публічній службі в Офісі Генерального прокурора на посаді рівнозначній начальника Управління представництва інтересів держави у воєнній сфері Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України з 7 лютого 2020 року на умовах безстрокового трудового договору;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 7 лютого 2020 року до моменту фактичного поновлення на публічній службі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 березня 2021 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним і скасовано наказ Генерального прокурора Рябошапки Р.Г. від 7 лютого 2020 року №452-ц;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Управління представництва інтересів держави у воєнній сфері Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України з 7 лютого 2020 року;

- стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 7 лютого 2020 року до 4 березня 2021 року в сумі: 343588,32 грн;

- допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць у розмірі: 38318,40 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 березня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову:

- визнано протиправним і скасовано наказ Генерального прокурора Рябошапки Р.Г. від 7 лютого 2020 року №452-ц;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Управління представництва інтересів держави у воєнній сфері Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України з 7 лютого 2020 року.

- стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 7 лютого 2020 року до 9 червня 2021 року в сумі: 426611,52 грн;               

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

- допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць у розмірі: 38318,40 грн.     

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Офіс Генерального прокурора вчетверте звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до  статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 11 жовтня    2021 року.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 березня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2021 року у справі №640/5475/20 скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Також скаржник просить поновити строк касаційного оскарження.

Вказує, що він вже звертався до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення, проте ухвалами Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 липня 2021 року, від 7 вересня 2021 року та від 28 вересня 2021 року його скаргу було повернуто скаржнику.

Покликаючись на те, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду, скаржник вчетверте звернувся до Верховного Суду із  касаційною скаргою.

З огляду на зазначене Верховний Суд вважає за потрібне вказати наступне.

Згідно статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду прийнята 9 червня 2021 року, повний текст виготовлено 10 червня 2021 року. Однак, скаржник подав касаційну скаргу 11 жовтня 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

В обґрунтування підстав поважності пропуску строку вказує, що оскільки первісну касаційну скаргу ним було подано в межах встановленого процесуального строку, а повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду, він має право на поновлення пропущеного процесуального строку.

Проте, такі підстави пропуску строку касаційного оскарження Суд не може визнати поважними з огляду на наступне.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень, Офіс Генерального прокурора неодноразово звертався до Верховного Суду із касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення, однак його скарга поверталась скаржнику з огляду на її невідповідність встановленим КАС України вимогам щодо змісту та форми такої скарги. 

Так, підставами для неодноразового повернення касаційної скарги стало порушення Офісом Генерального прокурора пункту 4 статті 330 КАС України згідно якого у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав), а також підписання касаційної скарги особою, посадове становище якої не зазначено (пункт 1 частини п`ятої статті 332 КАС України) .

Суд наголошує, що зважаючи на значний пропуск строку на касаційне оскарження, клопотання скаржника про його поновлення не можна вважати обґрунтованим, оскільки неодноразове невиконання вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення її заявнику не є поважною причиною пропуску такого строку, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення.

Водночас, слід зазначити, що повернення касаційної скарги не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження віднесено до повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк належить поновити. Водночас наявність таких підстав вимагає від суду аналізу дій скаржника, які він здійснив для своєчасного звернення до суду.

За таких обставин, Верховний Суд вважає неповажними наведені скаржником підстави пропуску строку на касаційне оскарження та пропонує надати клопотання про поновлення такого строку, де зазначити інші підстави для його поновлення разом з відповідними доказами на їх підтвердження.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України, касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. Крім того, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків, вказати підстави для поновлення строку та надати відповідні докази.

Водночас, під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що в матеріалах касаційної скарги відсутній документ в підтвердження сплати судового збору.

Так, згідно з частиною четвертою статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, зокрема, фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону передбачено, що ставка судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 1 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив: 2 102 грн.

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір", якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, позов у цій справі заявлено у 2020 році фізичною особою вимоги якої були задоволені судом апеляційної інстанції частково щодо однієї майнової вимоги (426611,52 грн) і двох вимог немайнового характеру.

Відтак, скаржнику необхідно сплатити судовий збір за одну позовну вимогу майнового характеру - 8532,23 грн (426611,52 *1%*200%) і дві вимоги немайнового характеру - 3363,2 грн (840,8*200%*2) загальною сумою: 11895,43 грн. 

Реквізити для сплати судового збору:

УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;

код отримувача ЄДРПОУ: 37993783;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)
номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007;

код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)".

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього кодексу.

Отже, касаційна скарга подана після закінчення строку на касаційне оскарження і не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому відповідно до частини другої статті 332 КАС України суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, а саме надання: 1) клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, де вказати інші підстави пропуску з наданням відповідних доказів їх поважності; 2) документа про сплату судового збору.

Через відсутність складу колегії суддів, які визначені протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду цієї касаційної скарги, у зв`язку перебуванням у відпустці головуючої судді Мартинюк Н.М. (наказ від 14 вересня 2021 року №160-кв), розгляд цієї скарги відбувся по виходу судді з відпустки. 

Керуючись статтями 169, 248, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку Офісом Генерального прокурора на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 березня 2021 року і постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2021 року у справі №640/5475/20.

Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 березня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2021 року у справі №640/5475/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали (в частині подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження) в установлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
Н.М. Мартинюк
Л.О.  Єресько
В.М.  Соколов,
Судді Верховного Суду