ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" вересня 2021 р.           Справа№ 910/16505/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Шаптали  Є.Ю.
суддів:            Яковлєва М.Л. 
          Станіка С.Р. 

при секретарі       Токаревій А.Г.
за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 15.09.2021.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРФАРМГРУП" 
на рішення     Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі     №910/16505/19 (суддя Гумега О. В., повний текст рішення складено 15.04.2021) 
та Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРФАРМГРУП" 
на додаткове рішення   Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі     №910/16505/19 (суддя Гумега О. В., повний текст рішення складено 28.04.2021)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРФАРМГРУП"  
до Акціонерного товариства "КАЛЦЕКС"
про відшкодування збитків, заподіяних порушенням зобов`язання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» (далі - позивач, ТОВ «УКРФАРМГРУП») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «КАЛЦЕКС» (далі - відповідач, АТ «КАЛЦЕКС») про стягнення 271504 Євро 16 центів у якості упущеної вигоди позивача, яка стала результатом порушення ексклюзивного права позивача. 
Позов мотивовано тим, що порушенням ексклюзивного права позивача на продаж лікарських засобів на території України, наданого позивачу згідно Контракту №01 від 21.12.2015 та Додаткової угоди № 1 від 21.12.2015 до цього контракту, відповідач заподіяв позивачу збитків у формі упущеної вигоди - доходів, які позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене відповідачем.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у задоволені позову відмовлено повністю.
Суд вказав, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів у розумінні ст. 76, 77 ГПК України на підтвердження того, що упущена вигода позивача була невідворотнім результатом протиправної діяльності відповідача, тобто позивачем не доведено наявності прямого причинного зв`язку між діями відповідача та збитками (упущеною вигодою) позивача.
З урахуванням вказаного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, яка є необхідною для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків (упущеної вигоди), а саме позивачем не доведено наявності протиправної поведінки відповідача у спірному випадку, прямого причинного зв`язку між діями відповідача та збитками (упущеною вигодою) позивача, вини відповідача, а тому в задоволенні позову ТОВ «УКРФАРМГРУП» до «КАЛЦЕКС» про стягнення 271    504,16 Євро упущеної вигоди належить відмовити повністю.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 вимогу Акціонерного товариства «КАЛЦЕКС» про покладення пов`язаних із розглядом справи судових витрат відповідача у розмірі 913 398,09 грн на позивача задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» на користь Акціонерного товариства «КАЛЦЕКС» AS (Akciju sabiedriba «KALCEKS») 913 398,09 грн. судових витрат.
Суд дійшов висновку про те, що заявлений відповідачем до стягнення розмір судових витрат (в тому числі витрат на професійну правничу допомогу) є співмірним із: складністю справи та виконаних Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери» (в особі визначених ним адвокатів) робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для відповідача; стягнення судових витрат у зазначеній відповідачем сумі відповідає критеріям розумності, необхідності, співмірності та справедливості. 
При цьому, суд першої інстанції, врахувавши заперечення позивача, зазначив про відсутність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення    Господарського суду міста Києва від 04.05.2021 у справі    №910/16505/19 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з Акціонерного товариства «КАЛЦЕКС» судові витрати, пов`язані із розглядом справи у розмірі 1089019,25 грн. та судові витрати, пов`язані із апеляційним розглядом справи у розмірі 163    378,89 грн.
Апелянт вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, з огляду на наступне:
- скаржник вказує на порушення судом норм процесуального права, що на його думку полягає у врахуванні судом заперечень відповідача, які були подані з пропуском встановленого судом процесуального строку;
- також апелянт вказує на неправильне застосування норм матеріального права, а саме статті 22 ЦК України;
- позивач вважає обґрунтованим розмір збитків, зазначаючи, що в результаті порушенні відповідачем контракту, укладеного з позивачем, відповідач отримав дохід в розмірі 271   504,16 Євро, що є доходом відповідача, який отримав в результаті порушення ексклюзивного права позивача.
17.05.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Куксов В. В.
Ухвалою    Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» на рішення       Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі       №910/16505/19.
Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та строки на їх подання. 
Розгляд апеляційної скарги призначено на 15.06.2021.
Крім того, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати додаткове рішення       Господарського суду міста Києва від 04.05.2021 у справі       №910/16505/19 та ухвалити нове рішення, яким у задоволені вимоги Акціонерного товариства «КАЛЦЕКС» про покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» судових витрат пов`язаних із розглядом справи у розмірі у розмірі 913 398,09 грн. відмовити в повному обсязі.
Апелянт вважає, що оскаржуване додаткове рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, з огляду на наступне:
- рахунки, надані відповідачем, не містять обов`язкових реквізитів, як зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, а за договором №056-31 від 04.02.2018 представники відповідача брали участь у декількох справах, що на думку позивача, може свідчити про те, що виставлені рахунки можуть стосуватись іншої судової справи;
- апелянт акцентує увагу на тому, що рахунки з деталізацією робіт складені іноземною мовою, а відповідачем не виконано переклад на державну мову;
- акт здачі - прийняття наданої правової допомоги не містить детального опису робіт, виконаних адвокатом, в контексті чого скаржник вважає, що суд не досліджував належним чином докази, які були надані відповідачем;
- скаржник заперечує також щодо реальності послуг, наданих адвокатами, зазначаючи зокрема про надання недостовірних відомостей щодо роботи з позовною заявою, внутрішньо офісних засідань, завищення часу на підготовку апеляційної скарги на ухвалу від 25.02.2020 про забезпечення позову, складання документів (письмових пояснень), вказуючи також про недоведеність розміру витрат представників на дорогу;
- апелянт зазначає про завищення розміру заявлених адвокатських витрат. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи    (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 24.05.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В. В., Яковлєв М. Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» на додаткове рішення       Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі       №910/16505/19.
Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та строки на їх подання. 
Розгляд апеляційної скарги призначено на 15.06.2021.
14.06.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «КАЛЦЕКС» надійшов відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення       Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі       №910/16505/19, у якому відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги позивача на додаткове рішення, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване додаткове рішення залишити без змін, зазначаючи наступне:
- подані відповідачем документи на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу є належними доказами, які були враховані та досліджені судом при ухваленні оскаржуваного додаткового рішення;
- посилання апелянта на відсутність встановлення курсу валют відповідач вважає є таким, що не відповідає дійсності та наголошує, що це загальновідомі обставини, що не підлягають доказуванню;
- відповідач заперечує проти посилань апелянта, що витрати на правничу допомогу не відповідають критеріям розумності та є неспівмірними зі складністю справи.
15.06.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «КАЛЦЕКС» надійшов відзив на апеляційну скаргу на рішення    Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі    №910/16505/19, у якому відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги позивача на рішення    Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі    №910/16505/19, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін, зазначаючи наступне:
- суд першої інстанції відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України прийняв та надав оцінку відзиву на позов відповідача та іншим процесуальним документам, наданим сторонами під час розгляду справи;
- судом правильно встановлено, що розмір збитків про відшкодування яких позивач звернувся до суду, не доведено належними доказами;
- під час винесення оскаржуваного рішення судом першої інстанції було прийнято до уваги всі обставини, які були встановлені в рішеннях по інших справах за участі тих самих сторін;
- відповідач акцентує увагу, що до апеляційної скарги апелянтом додано докази, яких не було надано суду першої інстанції та не наводиться поважність причин пропуску строку їх подання, а тому відповідач заперечує проти приєднання та надання оцінки таким доказам.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2341/21 від 15.06.2021, у зв`язку з перебуванням судді Куксова В. В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала   Є. Ю., судді: Тищенко А.І., Яковлєв М. Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» на рішення          Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі          №910/16505/19    прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Тищенко А. І., Яковлєв М. Л.  Розгляд вказаної апеляційної скарги призначено на 14.07.2021.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» на додаткове рішення       Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі       №910/16505/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Тищенко   А.І., Яковлєв М. Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» на додаткове рішення       Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі       №910/16505/19    прийняти до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Тищенко А. І., Яковлєв М. Л. Розгляд вказаної апеляційної скарги   призначено на 14.07.2021.
14.07.2021 протокольною    ухвалою колегія суддів вирішила об`єднати в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу на рішення суду та апеляційну скаргу на додаткове рішення суду першої інстанції.
14.07.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 28.07.20210.
Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3168/21 від 28.07.2021, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Станік С.Р., Яковлєв М. Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» на рішення    Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі    №910/16505/19 та Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» на додаткове рішення    Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі    №910/16505/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Станік С. Р., Яковлєв М. Л. та призначено до розгляду на 15.09.2021.
15.09.2021 у судове засідання з`явились представники учасників справи.
Представник позивача підтримав подані ним апеляційні скарги та просив їх задовольнити.
Представник відповідача заперечив проти доводів, викладених в апеляційних скаргах, з урахуванням відзивів на апеляційні скарги, поданих під час апеляційного провадження та просив відмовити в їх задоволенні, а оскаржуване рішення та додаткове рішення - залишити без змін.
Згідно з частиною першою   статті 270 Господарського процесуального кодексу України   у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5   ст. 269 Господарського процесуального кодексу України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішень, зазначає наступне.

Щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №910/16505/19.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 21.12.2015 між Акціонерним товариством «КАЛЦЕКС» (далі - виробник, продавець, відповідач, АТ «КАЛЦЕКС») та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» (далі - дистриб`ютор, покупець, позивач, ТОВ «УКРФАРМГРУП») було укладено Контракт №01 (далі - Контракт або Контракт №01 від 21.12.2015).
Відповідно до п. 2.1 Контракту, продавець продає, а покупець купує товари, які надалі іменуються товар, на умовах викладених у цьому Контракті.
Покупець купує товар в асортименті, кількості та за цінам, які містяться в специфікаціях та/або додаткових угодах, які є невід`ємною частиною даного Контракту (п. 2.2 Контракту).
Товар набувається покупцем з метою оптової та (або) роздрібної торгівлі на території України, в межах якої покупцеві надано право реалізовувати товар (п. 2.3 Контракту).
Згідно Додатку № 1 від 21.12.2015 року до Контракту, позивач має право оптового продажу товару на території України, випущеного виробником під торговими марками:
1. Діазепекс 5 мг №20.
2. Діазепекс 5 мг/мл 2 мл №10.
3. Фентаніл Калцекс 0,05 мг/мл 2 мл № 5, 
4. Фентаніл Калцекс 0,05 мг/мл 2 мл №10.
5. Морфін Калцекс 10 мг/мл 1 мл №5.
6. Морфін Калцекс 10 мг/мл 1 мл №10.
7. Промедол Калцекс 20 мг/мл 1 мл №5 
8. Промедол Калцекс 20 мг/мл 1 мл №10.
Відповідно до п. 5.3.2 Контракту виробник зобов`язаний письмово інформувати дистриб`ютора про появу на території нових дистриб`юторів, дилерів, продавців товару випущеного (виробленого) виробником протягом дії даного Контракту.
Згідно з п. 16.1. Контракту, даний Контракт набирає чинності з дня підписання його сторонами та діє до 31.12.2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
21.12.2015 між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Контракту №01 від 21.12.2015 (далі - Додаткова угода №1), відповідно до пункту 1 якої продавець надає покупцю ексклюзивне право продажу товару на території України.
В Додатку №1 від 21.12.2015 до Додаткової угоди №1 до Контракту сторонами затверджено наступний річний мінімальний об`єм/ план закупок: 
1. Діазепекс 5 мг №20 - 15 000 шт. №20; 
2. Діазепекс 5 мг/мл №10 - 95 000 шт. №10; 
3. Фентаніл Калцекс 0,05 мг/мл 2 мл № 5, 
4. Фентаніл Калцекс 0,05 мг/мл 2 мл №10 - 125 000 шт. №10 або 250 000 шт. №5;
5. Морфін Калцекс 10 мг/мл 1 мл №5,
6. Морфін Калцекс 10 мг/мл 1 мл №10 - 70 000 шт. №10 або 140 000 шт. №5;
7. Промедол Калцекс 20 мг/мл 1 мл №5 
8. Промедол Калцекс 20 мг/мл 1 мл №10 - 35 000 шт. №10 або 70 000 шт. №5. 
Листом № 48 від 25.01.2018 АТ «КАЛЦЕКС» повідомило ТОВ «УКРФАРМГРУП» про те, що згідно з п. 5.3.2 Контракту, з 2018 ТОВ «УКРФАРМГРУП» не буде вважатися єдиним дистриб`ютором на території України, який має право на розповсюдження продукції заявника Калцекс. ТОВ «УКРФАРМГРУП» при цьому залишається дистриб`ютором, який має право на розповсюдження продукції Калцекс на території України у відповідності з умовами Контракту.
Також, у наведеному листі зазначено, що необхідність даного листа викликана юридичним застереженням від дій, направлених на отримання невиправданих конкурентних переваг (шляхом усунення конкурентів, формування цін і таке інше) та встановлення контролю над ринком в частині препаратів (товарів) виробництва компанії «КАЛЦЕКС», в результаті чого до останньої можуть бути застосовані штрафні санкції, передбачені Антимонопольним комітетом України, які регламентують стягнення штрафів та їх розмір у випадку встановлення факту недобросовісної конкуренції.
Листом №23/02-1 від 23.02.2018 ТОВ «УКРФАРМГРУП» повідомив АТ «КАЛЦЕКС» про те, що Контрактом і Додатковою угодою №1 передбачено ексклюзивне право ТОВ «УКРФАРМГРУП» на реалізацію на території України всієї продукції АТ «КАЛЦЕКС». Додатковою угодою передбачено лише дві підстави для втрати ТОВ «УКРФАРМГРУП» права ексклюзивного дистриб`ютора. Оскільки зі сторони ТОВ «УКРФАРМГРУП» не було допущено будь-яких порушень Контракту, які б могли привести до скасування відповідного статусу та ТОВ «УКРФАРМГРУП» зі свого боку не надано згоду на дострокове припинення Додаткової угоди №1, тому ТОВ «УКРФАРМГРУП» просив АТ «КАЛЦЕКС» припинити дії, які порушують його ексклюзивне право.
Пунктом 3 Додаткової угоди №1 сторони передбачили, що покупець втрачає статус ексклюзивного дистриб`ютора на кожне окреме найменування товару у випадку, якщо покупець не починає реалізацію товару впродовж 5 (п`яти) місяців після отримання реєстраційного посвідчення на відповідне найменування товару відповідно до п. 2 цієї угоди, та/або якщо за кожен повний календарний рік впродовж всього строку дії Контракту мінімальний об`єм продажу такого товару, який визначений в додатку №1 до даної угоди, виконаний менш ніж на 50 (п`ятдесят) відсотків. Продавець в такому випадку письмово інформує покупця про скасування статусу ексклюзивного дистриб`ютора на відповідне найменування товару.
Відповідно до пункту 6 Додаткової угоди №1 продавець вправі достроково відмовитись від даної угоди в односторонньому позасудовому порядку без виплати будь-яких компенсацій за таку відмову покупцю при істотному порушенні покупцем обов`язків по Контракту та даній угоді. Під істотним порушенням обов`язків покупцем визначається наступне - у випадку, якщо за кожен повний календарний рік впродовж всього строку дії контракту мінімальний об`єм продажу товару, який визначений у додатку №1 до даної угоди, в грошах сумарно виконано менш ніж на 80 (вісімдесят) відсотків.
02.03.2018 АТ «КАЛЦЕКС» направило на адресу ТОВ «УКРФАРМГРУП» лист № 135, в якому повідомило, що чинне законодавство України не містить терміну «ексклюзивність», та останній був вказаний в Контракті як мотивація ТОВ «УКРФАРМГРУП» виконувати прийняті за Контрактом зобов`язання.
Оскільки такі дії з боку АТ «КАЛЦЕКС» ТОВ «УКРФАРМГРУП» вважало порушенням передбаченого Додатковою угодою №1 до Контракту ексклюзивного права дистриб`ютора (покупця), останній звернувся з позовом до Господарського суду міста Києва з вимогами до АТ «КАЛЦЕКС» про зобов`язання припинити дії, які порушують право та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Господарського суду Києва від 14.08.2018 у справі № 910/4013/18 за позовом ТОВ «УКРФАРМГРУП» до АТ «КАЛЦЕКС» про зобов`язання припинити дії, які порушують право та зобов`язання вчинити дії, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2019 у справі    № 910/4013/18, позов задоволено повністю. Зобов`язано АТ «КАЛЦЕКС» припинити порушення ексклюзивного права ТОВ «УКРФАРМГРУП» здійснювати продаж на території України наступних товарів виробництва акціонерного товариства «Калцекс»: Морфін Калцекс, розчин для ін`єкцій, 10 мг/мл, по 1 мл в ампулах №5, Фентаніл Калцекс, розчин для ін`єкцій, по 0,05 мг/мл , по 2 мл в ампулах №5, Промедол Калцекс, розчин для ін`єкцій, по 20 мг/мл, по 1 мл в ампулах №5, Диазепекс, розчин для ін`єкцій, по 5 мг/мл, по 2 мл в ампулах №10, Диазепекс, таблетки по 5 мг №20, шляхом припинення реалізації на території України вказаних препаратів будь-кому, окрім ТОВ «УКРФАРМГРУП». Зобов`язано АТ «КАЛЦЕКС» здійснювати продаж на території України наступних товарів виробництва АТ «КАЛЦЕКС»: Морфін Калцекс, розчин для ін`єкцій, 10 мг/мл, по 1 мл в ампулах №5, Фентаніл Калцекс, розчин для ін`єкцій, по 0,05 мг/мл, по 2 мл в ампулах №5, Промедол Калцекс, розчин для ін`єкцій, по 20 мг/мл, по 1 мл в ампулах №5, Диазепекс, розчин для ін`єкцій, по 5 мг/мл, по 2 мл в ампулах №10, Диазепекс, таблетки по 5 мг №20 - тільки ТОВ «УКРФАРМГРУП» на умовах, передбачених Контрактом №01 від 21.12.2015.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.07.2019 у справі № 910/4013/18, постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2018 у справі №910/4013/18 залишено без змін.
Рішеннями судів у справі № 910/4013/18, які набрали законної сили, встановлено, що відповідач - АТ «КАЛЦЕКС» всупереч ст. 13, 509, 525, 526, 629 ЦК України та ст. 173, 193 ГК України вчиняє дії, що порушують ексклюзивні права позивача - ТОВ «УКРФАРМГРУП» на продаж відповідних лікарських засобів на території України на підставі Контракту №01 від 21.12.2015 року, які ним же і були надані позивачу. Такі дії відповідача є неправомірними, оскільки позивач не вчиняв дії, які відповідно до законодавства України чи умов укладеного між сторонами договору дозволяли би відповідачу в односторонньому порядку відмовитись від взятих на себе зобов`язань.
Звернувшись до суду з даним позовом, позивач вказує на наступне.
Факт порушення АТ «КАЛЦЕКС» ексклюзивного права ТОВ «УКРФАРМГРУП» за Контрактом №01 від 21.12.2015 встановлено рішеннями судів у справі № 910/4013/18.
Також позивач стверджує, що порушенням ексклюзивного права ТОВ «УКРФАРМГРУП» за Контрактом №01 від 21.12.2015 на продаж лікарських засобів на території України АТ «КАЛЦЕКС» заподіяло ТОВ «УКРФАРМГРУП» збитків у формі упущеної вигоди - доходів, які ТОВ «УКРФАРМГРУП» міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене.
Позивачу стало відомо, що 01.02.2018 в порушення Контракту №01 від 21.12.2015, між АТ «КАЛЦЕКС» (продавець) та ТОВ «ДІАТОМ» (дистриб`ютор, покупець) було укладено Контракт №01 такого ж змісту і стосовно тієї ж продукції, що Контракт з позивачем. Відповідно до п. 2 Додатку №1 до Контракту №01 від 01.02.2018 з ТОВ «ДІАТОМ», АТ «КАЛЦЕКС» зобов`язався здійснювати поставку товару ТОВ «ДІАТОМ» за ціною, яка вказана сторонами у п. 2 вказаного Додатку №1.
12.02.2018 ТОВ «ДІАТОМ» звернулося до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками з заявою про видачу дозволу на право ввезення на територію України, вивезення з території України наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, до якої було додано нотаріально засвідчену копію Контракту №01 від 01.02.2018, нотаріально засвідчену копію Специфікації №1 від 07.02.2018 до Контракту №01 від 01.02.2018; Інвойс (рахунок) №КЕ-030 від 07.02.2018.
Відповідно до змісту Специфікації №1 до Контракту №01 від 01.02.2018, АТ «КАЛЦЕКС» (продавець) та ТОВ «ДІАТОМ» (покупець) узгодили асортимент, кількість та ціни на відправку авіатранспортом партії товару, визначеної у даному документі, на суму 271 504,16 Євро.
АТ «КАЛЦЕКС» виставив ТОВ «ДІАТОМ» Рахунок № КЕ-030 від 07.02.2015 на оплату вищенаведеної партії товару на суму 271 504,16 Євро.
Відповідно до наведеного рахунку передбачено строк оплати: 07.02.2018, вид оплати: передплата 100%.
Державна служба України з лікарських засобів та контролю за наркотиками надала Дозвіл №НП13/1-03.2018 від 20.03.2018 на ввезення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів від АТ «КАЛЦЕКС» на користь ТОВ «ДІАТОМ» щодо вищенаведених лікарських засобів. 
Відповідно до пп. 7.1.1. п. 7.1. Контракту №01 від 01.02.2018, укладеного між АТ «КАЛЦЕКС» (продавець) та ТОВ «ДІАТОМ» (дистриб`ютор, покупець), покупець здійснює платіж за товар на банківський рахунок продавця, зазначений в інвойсі для перших трьох поставок - в повному обсязі до поставки товару.
Факт видачі Державною лікарською службою дозволу №НП13/1-03.2018 від 20.03.2018 на ввезення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів свідчить про те, що поставка була здійснена в повному обсязі відповідно до умов Контракту №01 від 01.02.2018.
Отже, відповідно до пп. 7.1.1. п. 7.1. Контракту №01 від 01.02.2018, вказана партія товару була оплачена в повному обсязі.
Таким чином, як стверджує позивач, в результаті порушення відповідачем Контракту №01 від 21.12.2015, укладеного з позивачем, відповідач отримав дохід в розмірі 271 504,16 Євро. Вказана сума є доходом відповідача, який останній отримав в результаті порушення ексклюзивного права позивача.
Вищеописані обставини стали підставою для звернення ТОВ «УКРФАРМГРУП» до Господарського суду міста Києва з позовом до АТ «КАЛЦЕКС» про стягнення 271504 Євро 16 центів у якості упущеної вигоди позивача, яка стала результатом порушення ексклюзивного права позивача.
Суд першої інстанції, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на наступне.
Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 наведеної статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Згідно частини 2 наведеної статті ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Аналогічну норму містить частина 1 статті 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), згідно змісту якої господарські зобов`язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання тощо.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 271504 Євро 16 центів, завданих позивачу внаслідок порушення ексклюзивного права позивача.
Згідно з частиною 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України збитками є: 
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За змістом частини 3 статті 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.  
Частиною другою статті 224 ГК України передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Таким чином, як нормами статті 22 ЦК України, так і нормами статті 224 ГК України під збитками розуміються, в тому числі, не одержані доходи. При цьому, в ЦК України не одержані доходи називаються упущеною вигодою.
При цьому, відповідно до частини 1 статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:
вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;
додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;
неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;
матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Статтею 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Зокрема визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2).
Особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України).
З наведеного вбачається, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Приписами ч.ч. 2, 4 ст. 623 ЦК України передбачено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором, при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. 
Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були би ним отримані у разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання.
При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватись тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано належним чином. Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням часу, протягом якого тривали протиправні дії відповідача, розумних витрат на отримання доходів, які кредитор поніс би, якби не відбулося порушення права.
За змістом статтей 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Отже, в силу вимог статті 74 ГПК України саме позивач повинен довести факт завдання збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між цивільним правопорушенням та завданням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення зв`язку між протиправною поведінкою винної особи та збитками потерпілої сторони. Відповідач у свою чергу повинен довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.
Позивач вказав, що факт порушення відповідачем ексклюзивного права позивача за Контрактом встановлено рішеннями суду у справі № 910/4013/18 за позовом ТОВ «УКРФАРМГРУП» до АТ «КАЛЦЕКС» про зобов`язання припинити дії, які порушують право та зобов`язання вчинити дії, а тому відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягає доказуванню.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2018 у справі № 910/4013/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2019 та Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.07.2019, яке набрало законної сили 06.03.2019, встановлено, що відповідач - АТ «КАЛЦЕКС» всупереч ст. 13, 509, 525, 526, 629 ЦК України та ст. 173, 193 ГК України вчиняє дії, що порушують ексклюзивні права позивача - ТОВ «УКРФАРМГРУП» на продаж відповідних лікарських засобів на території України на підставі Контракту №01 від 21.12.2015 року, які ним же і були надані позивачу. Такі дії відповідача є неправомірними, оскільки позивач не вчиняв дії, які відповідно до законодавства України чи умов укладеного між сторонами договору дозволяли би відповідачу в односторонньому порядку відмовитись від взятих на себе зобов`язань.
В силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України вказані обставини, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2018 у справі № 910/4013/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2019 та Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.07.2019, яке набрало законної сили 06.03.2019, не доказуються при розгляді даної справи № 910/16505/19, у якій беруть участь вказані особи, щодо яких встановлено ці обставини.
Водночас, при вирішенні даної справи про стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих позивачу внаслідок порушення ексклюзивного права, позивач має довести, що його права чи законні інтереси порушено саме внаслідок постачання відповідачем лікарських засобів, визначених Контрактом, іншим дистриб`юторам на території України, зокрема ТОВ «ДІАТОМ».
Суд звертає увагу, що п. 5.3.2 Контракту, укладеного між позивачем та відповідачем, передбачено обов`язок виробника (відповідача) письмово інформувати дистриб`ютора (позивача) про появу на території нових дистриб`юторів, дилерів, продавців товару випущеного (виробленого) виробником протягом дії даного Контракту. 
Отже, за змістом наведеного пункту Контракту вбачається, що відповідач має право постачати товари на територію України іншим особам, окрім позивача, про що має письмово інформувати останнього. Наявний в матеріалах справи лист АТ «КАЛЦЕКС» № 48 від 25.01.2018 є доказом відповідного інформування ТОВ «УКРФАРМГРУП» в порядку п. 5.3.2 Контракту.
При цьому, контракт та Додаткова угода №1 не містять умов щодо права позивача бути єдиним на території України продавцем товарів АТ «КАЛЦЕКС», як і умов щодо обов`язку відповідача утриматись від вчинення дій щодо продажу на території України відповідних товарів АТ «КАЛЦЕКС» будь-яким іншим особам, окрім позивача.
Судом першої інстанції встановлено, що 01.02.2018 АТ «Калцекс» (продавець) і ТОВ «Діатом» (покупець) уклали Контракт (далі - Контракт від 01.02.2018), згідно з яким продавець продає, а покупець купує товари на умовах, викладених у цьому контракті.
ТОВ «Укрфармгруп», вважаючи, що Контракт від 01.02.2018 підлягає визнанню недійсним, оскільки суперечить Додатковій угоді №1 до Контракту від 21.12.2015, в якій закріплено ексклюзивне право ТОВ «Укрфармгруп» на продаж на території України відповідної групи товарів, звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до АТ «Калцекс» (відповідач-1) і ТОВ «Діатом» (відповідач-2) про визнання недійсним Контракту від 01.02.2018 (справа №     910/5253/18).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2018 у справі №     910/5253/18, залишеним в силі постановою Верховного Суду від 12.06.2019, у позові відмовлено. Постанова Верховного Суду обгрунтована, зокрема тим, що: 
позивачем (ТОВ «Укрфармгруп») не доведено належними, - у розумінні статей     76,     77 Господарського процесуального кодексу України, - доказами обставин порушення відповідачами зі справи прав та охоронюваних законом інтересів позивача;
матеріалами справи спростовуються посилання позивача на те, що оспорюваний правочин суперечить інтересам держави і суспільства, оскільки не доведено існування обставин, з якими закон, а саме     стаття 228 ЦК України, пов`язує порушення публічного порядку;
позивач не є стороною Контракту - оспорюваного правочину і учасником правовідносин, пов`язаних з його укладенням та виконанням, притому водночас, що Контракт від 21.12.2015 не є предметом судового розгляду в даній справі;
апеляційний господарський суд дійшов помилкового висновку щодо поширення дії судових рішень в іншій справі № 910/4013/18 за позовом ТОВ «Укрфармгруп» до АТ «Калцекс» на оспорюваний правочин (Контракт від 01.02.2018), оскільки придбання товару ТОВ «Діатом» у АТ «Калцекс» не має стосунку до зобов`язань, які виникли між позивачем і відповідачем-1 (АТ «Калцекс») за іншим правочином, який не є предметом у даному спорі; оспорюваний правочин укладено за наявності згоди його сторін щодо всіх істотних умов договору та у відповідності до вимог законодавства України.
Отже, Контракт від 01.02.2018, укладений між АТ «Калцекс» і ТОВ «Діатом», за яким була здійснена спірна поставка товару на суму 271 504,16 Євро, не визнано недійсним в судовому порядку, а судами при вирішенні справи №    910/5253/18 не встановлено порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача таким контрактом.   
Таким чином, позивачем у даній справі не доведено належними та допустимими доказами у розумінні ст. 76, 77 ГПК України, що його права чи законні інтереси порушено саме внаслідок постачання відповідачем на території України лікарських засобів, визначених Контрактом, іншим дистриб`юторам, зокрема ТОВ «ДІАТОМ».
При вирішенні даної справи про стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди дослідженню підлягають обставини, які б могли свідчити, що упущена вигода позивача є невідворотнім результатом протиправної діяльності відповідача, тобто наявність прямого причинного зв`язку між діями відповідача та збитками (упущеною вигодою).
При встановленні таких обставин, визначенню підлягає розмір збитків  (упущеної  вигоди) в спірному випадку. При цьому при обрахуванні розміру упущеної вигоди слід враховувати тільки дані, які безспірно підтверджували б реальну можливість отримання позивачем грошових сум, якби його права на продаж відповідних лікарських засобів на території України на підставі Контракту №01 від 21.12.2015 не були порушені.
Позивач зазначив, що після направлення листа № 48 від 25.01.2018, в якому відповідач повідомив, що згідно з п. 5.3.2 Контракту, з 2018 ТОВ «УКРФАРМГРУП» не буде вважатися єдиним дистриб`ютором на території України, який має право на розповсюдження продукції заявника Калцекс, відповідач не здійснив жодної поставки ліків позивачу для здійснення їх дистрибуції та продажу.
Водночас, позивач не надав жодних доказів свого звернення до відповідача щодо поставки товару за Контрактом №01 від 21.12.2015 та відмови відповідача здійснити таку поставку саме у зв`язку зі здійсненням спірної поставки товару ТОВ «ДІАТОМ» згідно Контракту від 01.02.2018.
Відтак, як правильно вказав суд першої інстанції, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів у розумінні ст. 76, 77 ГПК України на підтвердження того, що упущена вигода позивача була невідворотнім результатом протиправної діяльності відповідача, тобто позивачем не доведено наявності прямого причинного зв`язку між діями відповідача та збитками (упущеною вигодою) позивача.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач належними та допустимими доказами не довів наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, яка є необхідною для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків (упущеної вигоди), а саме позивачем не доведено наявності протиправної поведінки відповідача у спірному випадку, прямого причинного зв`язку між діями відповідача та збитками (упущеною вигодою) позивача, вини відповідача.
Відтак, відсутні підстави для задоволення позову.
Судова колегія зазначає, що доводи апелянта про неправильне застосування норм матеріального права, а саме статті 22 ЦК України, не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення.
Апеляційний господарський суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшов висновку, що скаржником в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.
Щодо тверджень скаржника про порушення судом норм процесуального права, що на його думку полягає у врахуванні судом заперечень відповідача, які були подані з пропуском встановленого судом процесуального строку колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України взято до уваги відзив на позов та інші процесуальним документи, надані сторонами під час розгляду справи, враховуючи також те, що у відзиві було викладено прохання про поновлення строку на його подання.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №910/16505/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення.

Щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» на додаткове рішення   Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі       №910/16505/19.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №910/16505/19 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» відмовлено повністю.
14.04.2021 представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про залучення доказів щодо понесення судових витрат у справі № 910/16505/19, направлене засобами поштового зв`язку 12.04.2021, відповідно до якого відповідач просив суд долучити до матеріалів справи письмові докази, які обґрунтовують та підтверджують розмір судових витрат, які Акціонерне товариство «КАЛЦЕКС» понесло у зв`язку із розглядом справи №910/16505/19, просив суд у зв`язку із відмовою Господарським судом міста Києва у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» до Акціонерного товариства «КАЛЦЕКС» про стягнення 271 504 євро 16 центів у якості упущеної вигоди позивача повністю, судові витрати Акціонерного товариства «КАЛЦЕКС» у розмірі 913    398,09 грн покласти на позивача.
У свою чергу, 26.04.2021 представник позивача надав свої заперечення на клопотання про залучення доказів щодо понесених судових витрат, відповідно до яких представник позивача просить суд відмовити відповідачу в задоволенні заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі з огляду на непідтвердження понесених витрат відповідачем, урахувавши критерії співмірності та розумності їх розміру та пропуск строку подання відповідної заяви, а у разі задоволення заяви відповідача про розподіл судових витрат у справі №910/16505/19 зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з неспівмірністю заявлених судових витрат.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 вимогу Акціонерного товариства «КАЛЦЕКС» про покладення пов`язаних із розглядом справи судових витрат відповідача у розмірі 913 398,09 грн на позивача задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» на користь Акціонерного товариства «КАЛЦЕКС» AS (Akciju sabiedriba «KALCEKS») 913 398,09 грн. судових витрат.
При цьому, суд дійшов висновку про те, що заявлений відповідачем до стягнення розмір судових витрат (в тому числі витрат на професійну правничу допомогу) є співмірним із: складністю справи та виконаних Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери» (в особі визначених ним адвокатів) робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для відповідача; стягнення судових витрат у зазначеній відповідачем сумі відповідає критеріям розумності, необхідності, співмірності та справедливості.
Також суд першої інстанції вказав, що у суду відсутні підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а тому судові витрати відповідача в сумі 913    398,09 грн покладено на позивача.
З наведеним висновком колегія суддів частково не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Приписами частини 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом встановлено, що відповідачем дотримані вимоги частини 8 статті 129 ГПК України, а саме:
- відповідачем зроблено відповідну заяву до закінчення судових дебатів (у судовому засіданні 05.04.2021);
- докази понесення судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, подані відповідачем з дотриманням строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України, а саме протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
05.04.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі № 910/16505/19.
Враховуючи приписи 116 Господарського процесуального кодексу України, останнім днем строку на подання    доказів на підтвердження розміру судових витрат є 12.04.2021 (перший робочий день після вихідного дня 10.04.2021, на який припало закінчення строку), а тому оскільки відповідачем такі докази передані засобами поштового зв`язку до закінчення 12.04.2021, що підтверджується матеріалами справи, то відповідачем дотримано строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України.
За наведених обставин, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено доводи позивача про пропуск відповідачем строку на подання заяви в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Відповідно до частин 1 та 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Приписами ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України,    згідно приписів якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стосовно підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено наступне.
Так, відповідач заявив до стягнення з відповідача судові витрати у розмірі 913 398,09 грн, в обґрунтування чого надав:
- копії Договору № 056-31 про надання правової допомоги від 02.04.2018, додаткових угод № 3 від 02.01.2020, № 5 від 24.03.2021 до цього договору та «Умов надання юридичних послуг юридичною фірмою «Ілляшев та Партнери»;
- копії Актів здачі-прийняття наданої правової допомоги (юридичних послуг) до Договору № 056-31 про надання правової допомоги від 06.11.2020, від 15.01.2021, від 09.04.2021;
- копії рахунків №27692 від 23.10.2020, № 31370 від 21.12.2020, № 32153 від 06.04.2021;
- копії Деталізацій рахунку №27692 від 23.10.2020, № 31370 від 21.12.2020, № 32153 від 06.04.2021;
- копії виписок з банківського рахунку від 06.11.2020, від 11.01.2021, від 06.04.2021;
- копії свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю, ордерів на надання правової допомоги адвокатами, наказів Адвокатського об`єднанням «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери» про прийняття на посаду адвокатів, роздруківку з Єдиного реєстру адвокатів України.
02.04.2018 між АТ «КАЛЦЕКС» (далі - Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери» (далі - Юридична фірма або «Ілляшев та Партнери») було укладено Договір № 056-31 про надання правової допомоги (далі - Договір), відповідно до п. 1 якого Юридична фірма зобов`язується здійснити захист, представництво, надавати інші види правової допомоги Клієнту, представляти інтереси Клієнта в судах та інших компетентних органах України з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів Клієнта, в тому числі, але не виключно, прав Клієнта на лікарські засоби ДІАЗЕПЕКС, МОРФІН КАЛЦЕКС, ПРОМЕДОЛ КАЛЦЕКС, ФЕНТАНІЛ КАЛЦЕКС (в тому числі права на експорт, імпорт, продаж (поставку) чи інше введення цих лікарських засобів в обіг), а також прав на пов`язані з цими лікарськими засобами об`єкти інтелектуальної власності Клієнта, на умовах, визначених цим Договором та «Умовами надання юридичних послуг юридичною фірмою «Ілляшев та Партнери» (далі - Умови надання послуг), які є невід`ємною частиною цього Договору.
Пунктами 2.1.-2.3. Договору встановлені обов`язки Юридичної фірми, зокрема:
- захист прав і законних інтересів Клієнта будь-яким адвокатом Юридичної фірми, визначеним Юридичною фірмою;
- представництво інтересів та захист Клієнта, надання йому інших видів правової допомоги адвокатами Юридичної фірми, зокрема, в судах всіх рівнів та юрисдикцій, перед будь-якими юридичними або фізичними особами, зокрема, при розгляді справ і при виконанні робіт, пов`язаних з представництвом та/або захистом прав та законних інтересів Клієнта, а також вчинення інших дій, необхідних для представництва та захисту Клієнта, захисту його прав та законних інтересів;
- надання консультацій правового характеру, складання, підписання, подання та отримання клопотань, заяв, запитів, пояснень, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, повідомлень, актів, протоколів, постанов та будь-яких інших документів, замовлення та виготовлення експертиз та інших відповідних процесуальних документів, зокрема отримання документів в процесі захисту інтересів Клієнта.
Згідно з п. 3.2. Договору до обов`язків Клієнта віднесено відшкодування Юридичній фірмі витрат, пов`язаних з виконанням Договору, у розмірі та порядку, визначеному Умовами надання послуг.
Відповідно до п. 5.1. Договору вартість послуг Юридичної фірми, що надаються відповідно до цього Договору, визначається згідно з Умовами надання послуг. 
Згідно з п. 5.1. Умов надання юридичних послуг, вартість послуг «Ілляшев та Партнери», якщо інше не обумовлено з Клієнтом або не визначено фіксованим тарифом, розраховується, виходячи з почасової ставки, встановленої «Ілляшев та Партнери» для Виконавця, та часу, витраченого на виконання завдання Клієнта, при цьому одна година розподіляється на 10 (десять) шестихвилинних часток. Кожна шестихвилинна частка, що розпочалася, з метою визначення розміру гонорару враховується як повна.
Пунктом 5.2. Умов надання юридичних послуг передбачено, що вартість послуг за час, витрачений Виконавцем на поїздки у справах Клієнта, перебування в робочий час у справах Клієнта в іншому місті, протягом якого завдання Клієнта не виконувалось з поважних причин (під робочим часом розуміється відрізок дня з 8.00 до 22.00 незалежно від того, чи є такий день робочим) розраховується, виходячи з 50% почасової ставки, встановленої для Виконавця.
Очікування в будь-якому місці за межами офісу «Ілляшев та Партнери» враховується як виконання завдання (п. 5.3. Умов надання юридичних послуг).
Відповідно до п. 6 Умов надання юридичних послуг, «Ілляшев та Партнери» встановлює для кожного з спеціалістів почасову ставку, на основі якої здійснюється розрахунок гонорару «Ілляшев та Партнери». Зазначена ставка може час від часу змінюватись партнерами «Ілляшев та Партнери» на свій власний розсуд. Клієнт має право ознайомлюватись в будь-який час з розмірами почасових ставок спеціалістів «Ілляшев та Партнери» та повідомляється про зміну таких ставок завчасно до такої зміни. На даний час розмір почасової ставки всіх спеціалістів «Ілляшев та Партнери» становить від 120 ЄВРО до 360 ЄВРО (з ПДВ).
Пунктом 9 Умов надання юридичних послуг передбачені витрати та їх відшкодування.
Так, згідно з п. 9.1 Умов надання юридичних послуг «Ілляшев та Партнери» вживатимуть всіх заходів для зменшення розміру витрат, що підлягають відшкодуванню Клієнтом. Всі витрати «Ілляшев та Партнери», понесені при виконанні завдання Клієнта, повинні по можливості бути документально підтверджені, при цьому Клієнт погоджується, що в деяких випадках таке документальне підтвердження є неможливим. 
Відповідно до п. 9.6 Умов надання юридичних послуг Клієнт відшкодовуватиме «Ілляшев та Партнери» витрати на поштовий зв`язок в розмірі фактично понесених витрат.
Клієнт відшкодовуватиме «Ілляшев та Партнери» витрати на адміністрування (облік, понесення тощо) витрат, визначених в п. 9 цих Умов та пов`язаних з наданням юридичних послуг, в розмірі 10% від загального розміру таких витрат (п. 9.11 Умов надання юридичних послуг).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
У матеріалах справи наявні копії свідоцтв про право на зайняття адвокатською діяльністю, видані Кириченко І.А. та Трохимчуку О.І. (серія ЧН № 000518 від 30.11.2018; № 1873 від 19.12.2003), роздруківка з Єдиного реєстру адвокатів України щодо адвоката Кириченко І.А., копії ордерів на надання правової допомоги адвокатами Кириченко І.А. та Трохимчуком О.І. (серія КВ № 407750 від 10.12.2018; серія КВ № 374219 від 13.08.2018), копії наказів Адвокатського об`єднанням «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери» про прийняття на посаду зазначених адвокатів (№ 25-пр від 04.12.2018; № № 8 від 01.01.2006), які свідчать про те, правнича допомога на виконання умов Договору надавалась АТ «Калцекс» адвокатами Адвокатського об`єднанням «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери».
Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору адвокатами Юридичної фірми було надано правничу допомогу АТ «КАЛЦЕКС» по справі № 910/16505/19, в тому числі: підготовлено відповідні процесуальні документи для подачі до Господарського суду міста Києва, Північного апеляційного господарського суду, пов`язані із розглядом справи № 910/16505/19, здійснено представництво АТ «КАЛЦЕКС» в судових засіданнях у даній справі, надано інші види правничої допомоги, передбаченої умовами Договору.
Перелік та вартість наданих Юридичною фірмою на підставі Договору послуг, пов`язаних із наданням правової допомоги АТ «КАЛЦЕКС» по справі № 910/16505/19, а також факт прийому-передачі наданої Юридичною фірмою правової допомоги (юридичних послуг) АТ «КАЛЦЕКС», підтверджується Актами здачі-прийняття наданої правової допомоги (юридичних послуг) до Договору № 056-31 про надання правової допомоги від 06.11.2020, від 15.01.2021, від 09.04.2021 (далі - Акт від 06.11.2020, Акт від 15.01.2021, Акт від 09.04.2021), в яких безпосередньо зазначено про надання правової допомоги з представництва інтересів АТ «КАЛЦЕКС» по справі № 910/16505/19, а саме:
- Актом від 06.11.2020 підтверджується, що Юридична фірма надала Клієнту правову допомогу (юридичні послуги) згідно Договору, а саме - послуги з представництва інтересів Клієнта у Північному апеляційному господарському суді і Господарському суді міста Києва по справі № 910/16505/19 за позовом ТОВ «УКРФАРМГРУП» про відшкодування збитків, заподіяних порушенням зобов`язання; вартість наданої на підставі Договору правової допомоги (юридичних послуг) становить 19 301 Євро (пункти 1, 2);
- Актом від 15.01.2021 підтверджується, що Юридична фірма надала Клієнту правову допомогу (юридичні послуги) згідно Договору, а саме - послуги з представництва інтересів Клієнта у Господарському суді міста Києва по справі № 910/16505/19 за позовом ТОВ «УКРФАРМГРУП» про відшкодування збитків, заподіяних порушенням зобов`язання; вартість наданої на підставі Договору правової допомоги (юридичних послуг) становить 3    003,62 Євро (пункти 1, 2);
- Актом від 09.04.2021 підтверджується, що Юридична фірма надала Клієнту правову допомогу (юридичні послуги) згідно Договору, а саме - послуги з представництва інтересів Клієнта у Господарському суді міста Києва по справі № 910/16505/19 за позовом ТОВ «УКРФАРМГРУП» про відшкодування збитків, заподіяних порушенням зобов`язання; вартість наданої на підставі Договору правової допомоги (юридичних послуг) становить 5    010,10 Євро (пункти 1, 2).
23.10.2020 Юридичною фірмою виставлено АТ «КАЛЦЕКС» рахунок №27692 на суму 19    301,00 Євро («Юридичні послуги згідно Договору № 056-31 від 02.04.2018»), до якого додано Деталізацію цього рахунку, яка містить перелік видів робіт, дати виконання, виконавців, кількість витраченого часу    на виконання відповідних робіт, кількість витраченого часу в дорозі, вартість робіт (далі - Деталізація рахунку №27692 від 23.10.2020). Згідно наведеної Деталізації рахунку, загальна вартість (гонорар) Юридичної фірми за надану адвокатами Юридичної фірми правову допомогу АТ «КАЛЦЕКС» становить 19    295,00 Євро, витрати, пов`язані з виконанням Договору (відправка поштою 04.09.2020 письмових пояснень у справі № 910/16505/19) складають 5,45 Євро, адміністрування - 0,55 Євро (19    295,00 Євро + 5,45 Євро + 0,55 Євро = 19    301,00 Євро).
21.12.2020 Юридичною фірмою виставлено АТ «КАЛЦЕКС» рахунок №31370 на суму 3003,62 Євро («Юридичні послуги згідно Договору № 056-31 від 02.04.2018»), до якого додано Деталізацію цього рахунку, яка містить перелік видів робіт, дати виконання, виконавців, кількість витраченого часу    на виконання відповідних робіт, кількість витраченого часу в дорозі, вартість робіт (далі - Деталізація рахунку №31370 від 21.12.2020). Згідно наведеної Деталізації рахунку, загальна вартість (гонорар) Юридичної фірми за надану адвокатами Юридичної фірми правову допомогу АТ «КАЛЦЕКС» становить 2    988,00 Євро, витрати, пов`язані з виконанням Договору («поштова відправка з описом вкладення сторонам по судовій справі № 16505») складають 14,20 Євро, адміністрування - 1,42 Євро (2    988,00 Євро + 14,20 Євро + 1,42 Євро = 3 003,62 Євро).
06.04.2021 Юридичною фірмою виставлено АТ «КАЛЦЕКС» рахунок №32153 на суму 5    010,10 Євро («Юридичні послуги згідно Договору № 056-31 від 02.04.2018»), до якого додано Деталізацію цього рахунку, яка містить перелік видів робіт, дати виконання, виконавців, кількість витраченого часу    на виконання відповідних робіт, кількість витраченого часу в дорозі, вартість робіт (далі - Деталізація рахунку №32153 від 06.04.2021). Згідно наведеної Деталізації рахунку, загальна вартість (гонорар) Юридичної фірми за надану адвокатами Юридичної фірми правову допомогу АТ «КАЛЦЕКС» становить 5    005,00 Євро, витрати, пов`язані з виконанням Договору (відправка поштою 04.09.2020 письмових пояснень у справі № 910/16505/19) складають 4,64 Євро, адміністрування - 0,46 Євро (5    005,00 Євро + 4,64 Євро + 0,46 Євро = 5    010,10 Євро).
Наведені Деталізації, які додані рахунків №27692 від 23.10.2020, № №31370 від 21.12.2020, №32153 від 06.04.2021, містять посилання на справу № 910/16505/19, по якій виконувались перелічені у Деталізаціях види робіт. 
Судом також встановлено, що відповідно до п. 5.2. Договору розрахунки здійснюються в строки та порядку, визначеному Умовами надання послуг. 
Згідно з п. 8.3 Умов надання послуг, якщо інше не узгоджено, рахунки сплачуються Клієнтом протягом 10 днів з дати отримання рахунку.
Виписками з банківського рахунку АО «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери» від 06.11.2020 (на суму 19 301 євро, що дорівнює 643 896,80 грн), від 11.01.2021 (на суму 3 003,62 Євро, що дорівнює 104 853,37 грн) та від 06.04.2021 (на суму 5 010,10 євро, що дорівнює 164 647,92 грн) підтверджується, що відповідачем перераховано Адвокатському об`єднанню «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери», а останнє отримало кошти в наведених сумах. При цьому судом досліджено, що у «призначенні платежу» щодо відповідних сум оплати наявне зазначення Договору № 056-31 від 02.04.2018 та рахунків № №27692, № №31370, №32153, на підставі яких і були здійснені платежі відповідачем на рахунок АО «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери».
Суд апеляційної інстанції наголошує, що у клопотанні про залучення доказів щодо понесення судових витрат відповідачем зазначено, що загальна вартість послуг, наданих адвокатами Юридичної фірми на підставі Договору про надання правової допомоги становить 27    314,72 Євро (19    301,00 Євро + 3 003,62 Євро + 5    010,10 Євро), що згідно офіційного курсу Національного банку України (станом на відповідні дати оплат 06.11.2020, 11.11.2020, 06.04.2021) становить еквівалент 913 398,09 грн, водночас офіційний курс Національного банку України на відповідну дату є загальнодоступною інформацією, чим відповідно спростовуються доводи апелянта щодо порядку визначення сум витрат на правову допомогу в національній валюті України. 
Позивач під час розгляду питання щодо розподілу судових витрат в суді першої інстанції заперечив проти стягнення з нього витрат відповідача на професійну правничу допомогу у повному обсязі, з огляду на непідтвердження понесених витрат відповідачем, урахувавши критерії співмірності та розумності їх розміру, а також просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з неспівмірністю заявлених судових витрат. 
Зі змісту оскаржуваного додаткового рішення вбачається, що суд першої інстанції при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надав належну оцінку тим обставинам, щодо яких позивач мав заперечення.
У свою чергу суд апеляційної інстанції враховує заперечення скаржника, викладені в апеляційній скарзі, що стосуються підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та з цього приводу зазначає наступне.
Апелянт зазначає, що рахунки, надані відповідачем, не містять обов`язкових реквізитів, як зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, а за договором №056-31 від 04.02.2018 представники відповідача брали участь у декількох справах, що на думку позивача, може свідчити про те, що виставлені рахунки можуть стосуватись іншої судової справи.
Судова колегія наголошує, що таким аргументам надавалась оцінка судом першої інстанції, які суд обґрунтовано відхилив оскільки деталізації, які додані до рахунків, містять посилання на справу № 910/16505/19, у той час як приписами ст.126 ГПК України не передбачено, що докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката мають бути первинними документами бухгалтерського обліку відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік».    
Крім того, твердження скаржника про те, що за договором №056-31 від 04.02.2018 представники відповідача брали участь у декількох справах, що на його думку, може свідчити про те, що виставлені рахунки можуть стосуватись іншої судової справи, є виключно припущеннями, а тому судом відхиляються.
Також апелянт зазначає, що в Актах здачі-прийняття наданої правової допомоги (юридичних послуг) до Договору не зазначено час (проміжок часу), витрачений Юридичною фірмою на виконання послуг, в контексті чого скаржник вважає, що суд не досліджував належним чином докази, які були надані відповідачем, однак такі доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема змістом наданих Актів здачі-прийняття наданої правової допомоги. 
Твердження апелянта про не дослідження належним чином доказів які були надані відповідачем суд апеляційної інстанції визнає необґрунтованими та наголошує, що відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України судом надано належну оцінку доказам у їх сукупності. 
Частина 1 ст. 74 ГПК України    передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до    приписів ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Колегією суддів також враховано інші заперечення скаржника, викладені в апеляційній скарзі, зокрема щодо реальності заявлених витрат, водночас, судова колегія зазначає, що як правильно вказав суд першої інстанції, сукупність поданих відповідачем доказів підтверджує факт надання відповідачу професійної правничої допомоги по справі № 910/16505/19 та відповідно понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо співмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Суд першої інстанції, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановив, що розмір гонорару, визначений відповідачем та АО «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери», не є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатами адвокатського об`єднання час та співрозмірним у порівнянні з цінами адвокатських послуг.
З наведеним висновком судова колегія не погоджується з наступних підстав.
За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Приписами ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом із тим, у частині 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Судом враховано, що позивач під час розгляду питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу просив зменшити їх розмір у зв`язку з неспівмірністю заявлених судових витрат.
При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявлений відповідачем до стягнення розмір судових витрат (в тому числі витрат на професійну правничу допомогу) є співмірним із: складністю справи та виконаних Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери» (в особі визначених ним адвокатів) робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для відповідача; стягнення судових витрат у зазначеній відповідачем сумі відповідає критеріям розумності, необхідності, співмірності та справедливості.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). 
Згідно з висновком ЄСПЛ, викладеним у рішенні від 02.06.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Разом з цим, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18.
У постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 викладено правову позицію, згідно з якою у розумінні положень частини 5   статті 126 Господарського процесуального кодексу України   зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами спору, господарський суд має враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні як клієнту послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи. Також у порядку статті 86 ГПК України слід надавати належну оцінку доказам фактичного надання стороні адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг із виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг (додаткова постанова КГС ВС від 07.12.2018 у справі № 922/749/18).
Враховуючи викладене, з огляду на заперечення позивача щодо співмірності заявлених витрат, колегія суддів вважає, що розмір заявлених витрат  відповідача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 913    398,09 грн не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, а тому не відповідає критеріям розумності, необхідності, співмірності та справедливості.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зменшення розміру витрат Акціонерного товариства «КАЛЦЕКС» на професійну правничу допомогу адвоката до 250   000,00 грн, що відповідатиме критерію пропорційності, розумності та справедливості.
Відтак, вимога Акціонерного товариства «КАЛЦЕКС» про покладення пов`язаних із розглядом справи судових витрат відповідача у розмірі 913 398,09 грн на позивача підлягає задоволенню частково, стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» на користь Акціонерного товариства «КАЛЦЕКС» AS (Akciju sabiedriba «KALCEKS») 250   000, грн. судових витрат.
Водночас, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» на додаткове рішення   Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі    №910/16505/19 підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення   Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі    №910/16505/19 - частковому скасуванню.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. 
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. 
Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). 
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №910/16505/19 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
Разом з цим, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМГРУП» на додаткове рішення   Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі    №910/16505/19 підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення   Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі    №910/16505/19 - частковому скасуванню
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №910/16505/19 у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.
керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРФАРМГРУП" на рішення     Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі     №910/16505/19  - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі     №910/16505/19 - залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі     №910/16505/19 покласти на апелянта.
4. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРФАРМГРУП" на додаткове рішення   Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі     №910/16505/19 - задовольнити частково.
5. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі     №910/16505/19 - скасувати частково, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції.
6. Вимогу Акціонерного товариства "КАЛЦЕКС" про покладення пов`язаних із розглядом справи судових витрат відповідача у розмірі 913  398,09 грн. на позивача задовольнити частково
7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРФАРМГРУП" (Україна, 03065, м. Київ, вул. Козелецька, буд. 24, оф. 9, ідентифікаційний код 39580810) на користь Акціонерного товариства "Калцекс"  (KALCEKS, AS (Akciju sabiedriba "KALCEKS") (Латвійська Республіка, м. Рига, вул. Крустпілс, 53, LV-1057 (Latvijas republika, Riga, Krustpils iela 53, LV-1057) 250 000 грн (двісті п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. судових витрат.
8. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.
9. Матеріали справи № 910/16505/19 повернути до господарського суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.
          Повний текст постанови складено та підписано 04.10.2021 після виходу суддів з відпустки.

Головуючий суддя                                                            Є.Ю. Шаптала 

Судді                                                                                М.Л. Яковлєв

                                                                                С.Р. Станік