Ухвала
04 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 640/10881/13-к
провадження № 51-5171 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій – ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 29 липня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 30 серпня 2021 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Зі змісту скарги прокурора убачається, що він порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши її на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 3, 4 ч. 2 та ч. 6 зазначеної статті.
Крім того, в порушення вимог статей 425, 427 КПК, прокурор своє звернення до суду виклав у формі « апеляційної скарги», в той час як процесуальним законом передбачена можливість оскаржити судові рішення в касаційному порядку, лише шляхом подачі «касаційної скарги».
Також прокурору слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі необхідно зазначити судові рішення, що оскаржуються. Як вбачається зі змісту скарги вона подана на вирок Київського районного суду                                      м. Харкова від 29 липня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 30 серпня 2021 року щодо ОСОБА_5 , проте в додатку до скарги прокурором додано копію ухвали суду апеляційної інстанції від 31 серпня 2021 року. Така позиція прокурора в свою чергу позбавляє суд касаційної інстанції можливості встановити дійсний предмет касаційного розгляду. В зв`язку з цим, прокурору необхідно уточнити дійсну дату постановленого рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). 
Тому, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції. 
При цьому слід враховувати, що, відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, суть наведених доводів в касаційній скарзі прокурора зводиться до покликань на неповноту судового розгляду, не погодження з оцінкою доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, у касаційній скарзі прокурор хоча і покликається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону проте не конкретизує яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 та не обґрунтовує у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом як вироку суду першої інстанції, так і ухвали апеляційного суду, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на точний зміст положень статей 412 цього Кодексу, а також статей 370, 374, 404, 409, 415, 419 КПК у їх взаємозв`язку.
При цьому, прокурор не вказує, які саме доводи його апеляційної скарги не враховано при перегляді вироку суду першої інстанції, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній. 
В порушення вимог ч. 6 ст. 427 КПК прокурором не долучено до скарги її копій з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження й усім учасникам судового провадження.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, яка звертається з касаційною скаргою, положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки скарга прокурора не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити його касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Скаргупрокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій – ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 29 липня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 30 серпня 2021 року щодо ОСОБА_5 , залишити без руху та надати десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                         ОСОБА_2                             ОСОБА_3