Ухвала
 
18 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 569/12816/16-ц
провадження № 61-5431св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації та виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання права власності на спільне сумісне майно подружжя, визнання правочинів і реєстрації недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 березня 2019 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації та виселення.
 
У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на спільне сумісне майно подружжя, визнання правочинів і реєстрації недійсними.
 
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 липня 2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 207 Цивільного процесуального кодексу України 2004 року у редакції, чинній на час розгляду справи (далі - ЦПК України 2004 року).
 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 .
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 липня 2017 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 23 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 19 липня 2017 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Рішенням Рівненського міського суду від 13 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 05 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Рівненського міського суду від 13 грудня 2018 року змінено.
Виключено із мотивувальної частини рішення речення «Такі дії та поведінка позивача свідчить про зловживання своїми законними правами, а позов штучний, з метою затягування часу, що дає можливість безпідставно користуватися даною квартирою та не сплачувати комунальні платежі».
У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
У касаційній скарзі, поданій у березні 2019 до Верховного Суду, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, просив скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 березня 2019 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 березня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 березня 2019 року, відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2018 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 05 березня 2019 року і витребувано із Рівненського міського суду Рівненської області цивільну справу № 569/12816/16-ц.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2019 року зупинено дію рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2018 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 05 березня 2019 року до закінчення касаційного провадження.
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації та виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання права власності на спільне сумісне майно подружжя, визнання правочинів і реєстрації недійсними призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                               Ю. В. Черняк

           І. А. Воробйова

          Р. А. Лідовець