ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1446/21  Номер провадження 22-ц/814/2330/21	Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача) Карпушина Г.Л., суддів: Лобова О.А., Триголова В.М., при секретарі судового засідання: Бродській В.О., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 липня 2021 року (ухвалене суддею Бугрієм В.М., відомості щодо дати складення повного тексту судового рішення відсутні) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Сервіс Плюс», ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень, оформлених протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 від 02 квітня 2018 р., -

В С Т А Н О В И В :
У лютому 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсними рішення, оформлені протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 від 02 квітня 2018 р, складеним та підписаним ОСОБА_2 . 
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_2 . У січні 2019 року, коли Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Сервіс Плюс» звернулось до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу з утримання будинку (справа № 554/608/19), він дізнався про існування протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 від 02 квітня 2018 р. Вказує, що даний протокол був використаний Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Сервіс Плюс» - наданий Октябрському районному суду м. Полтави у справі № 554/608/19 як доказ визначення управителем багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Сервіс Плюс» з 02.04.2018 р.; затвердження умов договору про надання послуг з управління; визначення переліку послуг, які надаються управителем в межах надання послуг з управління багатоквартирним будинком та їх розмір; визначення особливих умов щодо управління будинком - затверджений даним протоколом договір про надання послуг з управління є обов`язковим для виконання всіма співвласниками незалежно від його підписання. Протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 від 02 квітня 2018 року складений та підписаний ОСОБА_2 . 
Вказував, що про проведення зборів співвласників багатоквартирного будинку по  АДРЕСА_1 , прийняте на них рішення співвласники будинку, у тому числі ОСОБА_1 , не повідомлявся, примірники договору про надання послуг (зміни до нього) співвласникам будинку, у тому числі ОСОБА_1 , не надсилались, що є порушенням положень Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Вважає, що протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 від 02 квітня 2018 року не підписано усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах, що суперечить положенням статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Протокол загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 від 02 квітня 2018 року складений і підписаний  ОСОБА_2 , інформація про яку як про співвласника багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 чи уповноважену особу на такі дії в протоколі загальних зборів відсутня. Вищевказані факти встановлені постановою Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2019 року, а також постановою Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 554/608/19.
Тому вважає, що рішення про визначення управителем багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Сервіс Плюс» з 02.04.2018 р.; затвердження умов договору про надання послуг з управління; визначення переліку послуг, які надаються управителем в межах надання послуг з управління багатоквартирним будинком та їх розмір; визначення особливих умов щодо управління будинком - затверджений даним протоколом договір про надання послуг з управління є обов`язковим для виконання всіма співвласниками незалежно від його підписання, оформлені протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 від 02 квітня 2018 р., складеним та підписаним ОСОБА_2 , використаним Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Сервіс Плюс», прийняті всупереч вимог закону.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 липня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Сервіс Плюс», ОСОБА_4 про визнання недійсними рішень, оформлених протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 від 02 квітня 2018 р. - відмовлено.
З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_3 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 липня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду першої є незаконним, необгрунтованим, а також таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зокрема вказує, що судом першої інстанції при винесенні рішення не було взято до уваги те, що повідомлення про дату та місце проведення зборів співвласників не було вручено йому, а також не було надано повідомлення про рішення, прийняте зборами співвласників. Таким чином, відсутність доказів належного відправлення чи вручення кожному співвласнику, у тому числі і позивачу ОСОБА_1 , повідомлення про проведення збогрів співвласників, свідчать як про порушення процедури скликання зборів, так і про порушення порядку їх проведення та прийняття рішень, що оформлені оскаржуваним протоколом. Також, суд при розгляді вказаної справи не прийняв до уваги факти встановлені постановою Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2019 року, а також постановою Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 554/608/19, чим порушив вимоги ч.4 ст. 82 ЦПК України.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи були присутні позивач та його представник, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не зявилися..
Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з?явилися, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .
02 квітня 2018 року були проведені збори співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами яких прийняте рішення, оформлене протоколом від 02 квітня 2018 року, зокрема, про про обрання ТОВ «УК «Сервіс Плюс» управителем та затвердження умов договору про надання послуг з управління, переліку та вартості послуг.
Відповідно до змісту протоколу вказаних зборів від 02 квітня 2018 року загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку становить 45 осіб, загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень – 3706,0 кв.м. У зборах брали участь співвласники в кількості 35 осіб з правом голосу, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 2847,00 кв.м.
Так, звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_1 посилався на те, що про проведення зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , та прийняте на них рішення він як співвласник будинку не повідомлявся, примірник договору про надання послуг (зміни до нього) співвласникам будинку, у тому числі ОСОБА_1 , не надсилались. Крім того, протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 від 02 квітня 2018 року не підписано усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах. 
Тому, рішення оформлені протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 від 02 квітня 2018 року складеним та підписаним ОСОБА_4 є недійснмим та прийняте всупереч вимог закону.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «УК «Сервіс Плюс» участі у проведенні зборів та у прийнятті рішення щодо затвердження даного проекту договору не брало, відповідно, не може юридичну нести відповідальність за зміст цих документів.
Разом з цим, місцевий суд зазначив, що оскільки позивачем не спростовано факт присутності на зборах більше ніж 70% співвласників будинку, які відповідно до законодавства мали право на вирішення вказаних питань, які не були залучені до участі у справі, його доводи щодо не дотримання його права, як співвласників на волевиявлення та вираження думки, враховуючи чисельність співвласників, які голосували на зборах є необгрунтованими.
З цих підстав, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено суттєвих обставини, на які він посилається у своєму позові, як на підставу своїх позовних вимог, оскільки суд не встановив, що організаторами проведення зборів було допущено порушення прав співвласників, отже спірне рішення прийнято із дотриманням вимог діючого законодавства та у спосіб передбачений законом, тому позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.
Відповідно до частини другої статті 382 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.
Відповідно до статті 385 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.
«Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об?єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов?язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України від 14 травня 2015 року № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон № 417-VIII), предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку. Вказаний закон є спеціальним до вказаних правовідносин. 
За змістом статей 1, 9 Закону № 417-VIII управління багатоквартирним будинком це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).
Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 10 Закону «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.
Відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» повідомлення про проведення зборів співвласників має містити інформацію про ініціатора проведення таких зборів, дату, місце та час їх проведення, порядок денний. До повідомлення про проведення зборів співвласників можуть додаватися додаткові матеріали або інформація, що будуть розглядатися на зборах.
За ч. 7 ст. 10 Закону України Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», рішення зборів співвласників оформляється протоколом, який підписується усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах, кожен з яких ставить підпис під відповідним варіантом голосування («за», «проти», «утримався»), за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики.
Згідно з ч. 6 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує  75  відсотків загальної  площі всіх  квартир та  нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень з питань, зазначених у пунктах 2, 3 і 9 частини другої цієї статті (визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (укладення індивідуального та/або колективного договору про надання комунальної послуги), які вважаються прийнятими зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.
З наданих матеріалів справи вбачається, що рішення прийняте власниками житлової площі та площі нежитлових приміщень будинку, що складає 77 % від загальної площі будинку, що відповідає положенням ч. 6 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Протокол підписаний співвласниками, які брали участь у проведенні зборів, що відповідає положеннями ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".
Той факт, що бланк протоколу складався представником ТОВ «УК «Сервіс Плюс», яке обране управителем, не свідчить про незаконність протоколу, оскільки без наявності у ньому підписів співвласників він в жодному разі не мав би юридичної сили.
Протоколом зборів  співвласників багатоквартирного  будинку  вирішено питання щодо переліку послуг та орієнтовної їх вартості, затверджено умови договору про надання послуг з управління й визначено, що власник квартири чи нежитлового приміщення приєднується до Договору шляхом оформлення та підписання заявки про приєднання до Договору. Затверджений проект договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є додатком до протоколу.
Вказаний проект договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком затверджений рішенням більше, ніж 75 % співвласників багатоквартирного будинку, що відповідає вимогам ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", містить основні та істотні умови договору, визначені постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження типового договору про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд" № 484 від 20.05.2009 року.
Згідно ст. 203 ЦК України  зміст правочину  не може  суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства,  а також  інтересам держави  і суспільства,  його моральним  засадам. Особа,  яка вчиняє  правочин, повинна мати  необхідний обсяг  цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має  бути вільним  і відповідати  його внутрішній  волі. Правочин має  вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним  є правочин,  якщо його  недійсність встановлена  законом (нікчемний правочин). У цьому  разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Проте, ТОВ «УК «Сервіс Плюс» участі у прийнятті рішення про визначення управителя будинку та затвердження умов договору управління не брало, а тому відповідно, не може юридичну нести відповідальність за зміст цих документів.
Крім того, протокол зборів співвласників за своєю суттю не є правочином та до нього не можуть бути застосовані норми чинного законодавства, що регулюють питання дійсності правочинів, як власне і до проекту договору, умови якого також підлягають визначенню більше ніж 75 % співвласників відповідного багатоквартирного будинку.
Також стороною позивача не надано жодних обґрунтувань та доказів того, чим саме рішення, прийняті на загальних зборах співвласників порушують його права, охоронювані законом інтереси, тощо.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. 
Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.   
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно братидо уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). 
Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.
За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 липня 2021 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 24 листопада 2021 року.

Головуючий суддя : ___________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ________________ О.А. Лобов _________________ В.М. Триголов