Ухвала
 
10 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 352/611/18
провадження № 61-19529ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 
2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, що вчинені під впливом тяжкої обставини, та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , про виселення без надання іншого жилого приміщення,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2021 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 подав до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 
2018 року у справі № 352/533/18 за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову та ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2018 року у справі № 352/611/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_5 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, що вчинені під впливом тяжкої обставини.
Свої вимоги мотивував тим, що ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2018 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірне майно. Ухвалою цього ж суду від 11 червня 
2018 року забезпечено позов шляхом заборони реєстрації осіб у спірному майні. Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області 14 травня 
2019 винесено ухвалу про застосування зустрічного забезпечення, яка була залишена в силі постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 
08 липня 2019 року. Цією ухвалою зобов`язано ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок суду кошти в сумі 479 869 грн в якості зустрічного забезпечення позову. Однак ОСОБА_2 та її правонаступник не виконали цього обов`язку. Заявник вважає, що існують підстави для скасування заходів забезпечення позову, накладених відповідно ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2018 року та ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 
2018 року.
Ухвалою Тлумацького районного суду від 08 вересня 2021 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28 жовтня 
2021 року, клопотання ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову задоволено. 
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2018 року у цивільній справі № 352/533/18, якою накладено арешт на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1 , та домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_5 .
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2018 року по цивільній справі № 352/611/18, якою заборонено ОСОБА_5 здійснювати реєстрацію чи перереєстрацію інших осіб у належному йому на праві власності житловому будинку АДРЕСА_1 .
Скасовано ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2019 року про застосування зустрічного забезпечення у цивільній справі № 352/611/18, якою визначено позивачу, ОСОБА_2 розмір зустрічного забезпечення в сумі 479 869 грн, та зобов`язано ОСОБА_2 внести визначений судом розмір зустрічного забезпечення позову в сумі 
479 869 грн на депозитний рахунок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області.
02 грудня 2021 року ОСОБА_1  через систему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу ухвалу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року, в якій просила оскаржувані судові рішення скасувати.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).
Оскарження ухвали про скасування заходів забезпечення позову передбачено пунктом 4 частини першої статті 353 ЦПК України.
Тобто, ухвала суду першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову, після її перегляду в апеляційному порядку, не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржені ухвала Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2021 року та постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року у справі у справі 
№ 352/611/18.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                              Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат