ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року	Львів	Справа № 380/6911/21 пров. № А/857/15222/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гудима Л.Я.,
                                                                                 Святецьконо В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року (прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м. Львові суддею Грень Н.М.) в адміністративній справі № 380/6911/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

                                                     В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУ ПФУ у Львівській області) про проведення перерахунку за № 913210163129 від 15.04.2021 в частині обмеження максимального розміру пенсії і відсоткового розрахунку від суми місячної заробітної плати;
- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату призначеної йому пенсії за вислугу років відповідно до довідки № 21750 вих-21, виданої Львівською обласною прокуратурою 02.04.2021, про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку без обмеження максимального розміру пенсії, з виплатою різниці суми нарахованої, після перерахунку та фактично отриманої пенсії за минулих 12 місяців, а саме - з 01.04.2020.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що йому призначено пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ у розмірі 90 % від суми заробітної плати , без обмеження її максимального розміру (вказане, окрім іншого, встановлено судовим рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.09.2016, що набрало законної сили у справі № 450/1529/16-а). На думку позивача, відповідачем протиправно відмовлено йому  у проведенні перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії за вислугу років, відповідно до статті 50-1 Закону України  “Про прокуратуру”, у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати на підставі вказаної довідки без обмеження її граничного розміру. Вважає, така відмова відповідача очевидно є невиконанням рішення Конституційного Суду України, тому вважає, дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку його пенсії неправомірними.  

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській області про проведення перерахунку за № 913210163129 від 15.04.2021.
Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до статті 86 Закону України “Про прокуратуру” від 14.10.2014 № 1697 (в редакції від 14.10.2014) на підставі довідки № 21750 вих-21, виданої Львівською обласною прокуратурою 02.04.2021 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, з розрахунку 90 % середньомісячного заробітку, починаючи з 01.04.2020.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, в частині задоволених вимог, його оскаржило ГУ ПФУ у Львівській області, яке вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що пенсія позивачу призначалась за приписами частини 1 статті 50-1 Закону № 1789-XII. Проте, Закон України “Про прокуратуру” від 14 жовтня 2014 року має пряму дію, тобто поширюється на всі правовідносини, що виникли після набрання ним чинності. Тому всі дії повинні відбуватися у відповідності до цього закону, що випливає із принципу законності, передбаченого частиною 2 статті 19 Конституції України. Відповідно до норм нового закону пенсія призначається в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати. Відтак, вважає, що позивачу правомірно проведено перерахунок пенсії за вислугу років в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати відповідно до пункту 2 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII при цьому, зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки - привели до її збільшення, що спростовує факт звуження прав позивача на пенсійне забезпечення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в частині вимог, у задоволенні яких було відмовлено, позивач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції у вказаній частині та прийняти у цій частині нове, яким вимоги позивача щодо перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимального розміру з урахуванням раніше проведених виплат задовольнити, оскільки визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01 січня 2016 року.
Крім того, позивач подав клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційною скаргою ОСОБА_2 .
Відповідно до пункту третього частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Враховуючи наведене колегія суддів вважає. що зібрані докази у справі дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, тому відсутні підстави зупиняти провадження у справі з визначених позивачем підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ГУ ПФУ у Львівській області не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 12.12.2006 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за вислугою років. 

Відповідно до постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.09.2016 у справі № 450/1529/16-а ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії за вислугу років у зв`язку з зміною оплати праці на підставі довідки прокуратури Львівської області № 18/1047 від 10.06.2016 про заробітну плату для обчислення пенсії з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати без обмеження граничного розміру пенсії. 

28.02.2020 прокуратура Львівської області видала позивачу довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії від 28.02.2020 № 18-717 вих. 20, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-(ІІ)/2019, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 “Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури”.

04.03.2020 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії на підставі ч.20 ст. 86 Закону України “Про прокуратуру” від 14.10.2014 №1697 - VII у редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-(ІІ)/2019. 

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 05.03.2020 № 1205 “Про відмову у проведенні перерахунку пенсії відповідно до Закону України “Про прокуратуру” позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії. 

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду  від 09.03.2021 у справі №380/2728/20 адміністративний позов задоволено частково. 
Визнано протиправним і скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 1205 від 05.03.2020 “Про відмову у проведенні перерахунку пенсії відповідно до Закону України “Про прокуратуру” гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ”. 
Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області провести ОСОБА_1 з 13.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України “Про прокуратуру” № 1697-VII на підставі довідки прокуратури Львівської області № 18-717 вих-20 від 28.02.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Вказане рішення набрало законної сили.

У зв`язку із набранням законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/2728/20 ГУ ПФУ у Львівській області згідно з рішенням від 16.04.2021 № 163129 провело перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 13.12.2019 відповідно до ч.20 ст.86 Закону України “Про прокуратуру” на підставі довідки прокуратури Львівської області від 28.02.2020 № 18-717 вих-20. 
Розмір пенсії після перерахунку згідно із рішенням від 16.04.2021 №163129 з 13.12.2019 склав 16 380,00 грн, з 01.07.2020 - 17 120,00 грн, з 01.12.2020 – 17 690,00 грн, з 01.07.2021 склав 18 540,00 грн.

02.04.2021 прокуратура Львівської області видала позивачу довідку № 21-750вих-21 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 та ст.81 Закону України “Про прокуратуру” за нормами чинними на 15.03.2020 за відповідною (прирівняною) посадою прокурора Пустомитівського району Львівської області, становить: усього 72 800,00 грн, в тому числі: посадовий оклад 48 000,00грн., надбавка за вислугу років (30%) 14 400,00 грн, матеріальні допомоги 5200,00 грн, 5200,00 грн.

15.04.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку без обмеження максимального розміру пенсії, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, до якої долучив довідку від 02.04.2021 № 21-750вих-21, видану прокуратурою Львівської області.
ГУ ПФУ у Львівській області листом від 22.04.2021 надало позивачу копію рішення за № 913210163129 про проведення перерахунку пенсії за вислугу років, який проведений з урахуванням довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії від 02.04.2021 № 21-750 вих-21.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при призначенні позивачу пенсії у 2006 році чинною була норма, відповідно до якої позивач мав право на пенсію у розмірі 90 % від місячної заробітної плати, тому  пенсійний орган зобов`язаний здійснити перерахунок, призначеної у 2006 році позивачу пенсії за вислугу років, з розрахунку 90 % від місячної заробітної плати.
При цьому ухвалюючи рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимального розміру суд виходив з того, що у зв`язку з прийняттям Закону № 1697-VII розмір пенсії прокурорів  обмежено максимальним розміром - десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. На момент звернення позивача за перерахунком пенсії, наведеними вище положеннями встановлюються обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих було визначено  статтею 50-1 Закону України “Про прокуратуру” від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, згідно з частинами 1-2 якої у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.
Частиною дванадцятою статті 50-1  Закону №  1789-ХІІ передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Згідно з частиною сімнадцятою статті  50-1  Закону №  1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько - слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, положення вказаної статті передбачали виплату пенсії в максимальному розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, а також можливість її перерахунку, зокрема, у зв`язку зі збільшенням розміру місячного заробітку (працюючого прокурора) за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію.

01.01.2015 набрав чинності Закон України “Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України” № 76-VIII від 28.12.2014 року (далі - Закон України № 76-VIII), яким частину вісімнадцяту статті ст.  50-1  Закону №  1789-ХІІ викладено у такій редакції: “Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України”.
У подальшому, з 15.07.2015 набрав чинності Закон України “Про прокуратуру” № 1697-VII, відповідно до п.п.1 п.3 розділу ХІІ “Прикінцеві положення” якого визнано таким, що втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 462, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч. 3, 4, 6, 11 ст. 501, ч. 3 ст. 512, ст. 53 щодо класних чинів.

Отже, на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії положення ст.  50-1  Закону №  1789-ХІІ, що регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.
Відтак, оскільки зазначена норма з 01.01.2015 є нечинною, то у таких випадках необхідно керуватись саме діючим законодавством, зокрема ст. 86 Закону № 1697-VII.

Відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 положення ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).
У вказаному рішенні Конституційним Судом України встановлено такий порядок виконання цього рішення :
- частина двадцята статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- частина двадцята статті 86 Закону № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції :
“Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки”.

Тобто, рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року № 7-р (ІІ)/2019 повернуто працівникам прокуратури право на перерахунок пенсій за Законом № 1697-VІІ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.04.2020 року у справі № 334/3092/16-а, яка в силу положень ч.5 ст.242 КАС України має бути врахована при розгляді цієї справи.

Частиною другою статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 впливає на правовідносини, пов`язані з розглядом заяви позивача про перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугою років на підставі виданої йому Рівненською обласною прокуратурою довідки.

Отже, позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам, відповідно до положень ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 у зразковій справі № 560/2120/20, яку слід застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України з вимогами про перерахунок пенсії згідно зі ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ та ст. 86 Закону № 1697-VII після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам відповідно до положень частини двадцятої статті 86 Закону України “Про прокуратуру” на підставі довідки Львівської обласної прокуратури № 21750вих-21 від 02.04.2021. 

При цьому, колегія суддів зазначає, що частини 2 статті 86 Закону України “Про прокуратуру” № 1697-VII визначає, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що розмір пенсії у відсотках стосується порядку призначення пенсії, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.
Також, частина 20 статті 86 Закону № 1697-VII, яка регулює порядок перерахунку пенсії, не містить жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.
Отже, при перерахунку пенсії позивача відповідно до частини 20 статті 86 Закону №1697-VII відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини 2 статті 86 Закону № 1697-VII, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Колегія суддів звертає увагу, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках, у редакції, що діяла на момент призначення пенсії, тобто у даному випадку з розрахунку 90 % складових заробітної плати.
Додатково суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що Верховний Суд у рішенні від 04.02.2019 по зразковій справі № 240/5401/18, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 дійшов висновку, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Вказаний правовий висновок, на думку колегії в контексті положень ч. 5 ст. 242 КАС України необхідно враховувати при розгляді цієї справи. 

За таких обставин, зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку є неприпустимим.

За наведених обставин, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Стосовно здійснення перерахунку пенсії без обмеження її граничного розміру, колегія суддів зазначає таке.

Згідно абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону “Про прокуратуру” № 1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. 
Вказану норму закону введено Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” № 911-VIII від 24.12.2015, пунктом другим “Прикінцевих положень” якого передбачено, що визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.
Окрім того, 01.10.2011 набрав чинності Закон України “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” від 08 липня 2011 року № 3668-VІ.  
Згідно з абзацом першим пункту 2 розділу II "Прикінцевих та перехідних положення" Закону № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

З матеріалів справи видно, що пенсія позивачу призначена з 2006 року, а тому вищенаведені положення з приводу запровадження обмеження пенсії максимальним розміром на  позивача не поширюються.

Поряд із зазначеним, абзацом другим пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону № 3668-VI визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом. Приведені положення Закону є чинними на дату розгляду судом апеляційної скарги.
Досліджуючи питання з приводу обмежень, запроваджених абзацом другим пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону № 3668-VI, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 64 Основного  Закону України ( 254к/96-ВР ) конституційні  права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені,  крім випадків,  передбачених Конституцією України ( 254к/96-ВР ).
В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Конституційний Суд України в абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004 (v015p710-04) зазначив, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. 
Одним із елементів  верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується,  що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки. 

Конституційний Суд  України у рішенні від 29 червня 2010 р. № 17-рп/2010 (v017p710-10) також зазначив, що "одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями" (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини) (v017p710-10).

Окрім того, у Рішенні № 3-рп/2001 від 05.04.2001 Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року (справа № 308/11498/16-а) висловив правову позицію про те, що оскільки перерахунок пенсії позивачу пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, то при визначенні її розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.
Крім того, у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 240/5401/18 Верховний Суд зазначив, що застосування нового відсоткового розміру до перерахунку пенсії є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Як встановлено судом вперше пенсія позивачу призначена у 2006 році, тобто в період дії Закону № 1789-XII, який не передбачав жодних обмежень при виплаті позивачу пенсії, а лише встановлював, що пенсія особі виплачується у певному відсотковому розмірі (який визначається з урахуванням  стажу такої особи) від розміру відповідної заробітної плати/грошового забезпечення за відповідною штатною посадою. Таким чином, особа при виході на пенсію набула право на отримання пенсії в певному відсотковому розмірі від відповідної заробітної плати/грошового забезпечення за відповідною діючою посадою без будь-яких обмежень. 

При застосуванні до спірних правовідносин норми абзацу другого пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону № 3668-VI, в частині обмеження пенсії її максимальним розміром, становище позивача не покращується, адже звужується набуте ним право щодо перерахунку та виплати призначеної йому пенсії у відсотковому відношенні від відповідної заробітної плати/грошового забезпечення за відповідною штатною посадою без застосування будь-яких обмежень. 
Наведене дає підстави дійти висновку про те, що законодавче нововведення щодо обмеження максимального розміру пенсій під час її перерахунку не може застосовуватись до раніше призначених пенсій, оскільки в даному випадку буде порушуватись принцип незворотності нормативно-правових актів у часі, закріплений у статті 58 Конституції України.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у редакції протоколів №11 та №14 (04 листопада 1950 року), визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2014 року у справі “Суханов та Ільченко проти України” (заяви № 68385/10 та № 71378/10) зазначено, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (п. 52).
Згідно із п.п. 21, 24 рішення у справі “Федоренко проти України” (заява №25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію про те, що право власності може бути “існуючим майном” або “виправданими очікуваннями” щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи “законними сподіваннями” отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі “Стреч проти Сполучного Королівства” (Stretch v. TheUnitedKingdom № 44277/98).
Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005 № 5-рп/2005, від 29.06.2010 № 17-рп/2010, від 22.12.2010 № 23-рп/2010, від 11.10.2011 № 10-рп/2011).

Отож, застосування абзацу другого пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону № 3668-VI у спірних правовідносинах суперечить правовій позиції Європейського суд з прав людини щодо забезпечення державою  “правомірних очікувань” особи, на які вона набула право. А перерахунок пенсії позивача із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії на підставі та у порядку, визначеному законом, чинним на момент призначення йому пенсії, є втручанням у майнові права позивача у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до  висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача в частині, яка стосуються перерахунку та виплати позивачу пенсії за вислугу років, без обмеження максимального розміру пенсії.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року в адміністративній справі № 380/6911/21 скасувати, в частині відмови у задоволенні позову щодо перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимального розміру та ухвалити у вказаній частині постанову, якою:
визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром; 
зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 з 01.04.2020 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років без обмеження її максимального розміру та з урахуванням раніше проведених виплат.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький