УХВАЛА

29 вересня 2021 року 
м. Київ
Справа №  914/717/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Бакуліна С. В. головуючий (доповідач), Баранець О.М., Вронська Г.О.,  
розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 (головуючий - Кордюк Г.Т., судді: Кравчук Н.М., Плотніцький Б.Д.), рішення від 14.09.2020 і додаткове рішення від 23.09.2020 Господарського суду Львівської області (суддя Бортник)
у справі №914/717/20
за позовом ОСОБА_1 
до  ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівська дорожня служба", 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача -  ОСОБА_3 ,
про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав на Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівська дорожня служба" (далі - ТОВ "Львівська дорожня служба"), укладеного 04.03.2016 між сторонами у справі.
Господарський суд Львівської області рішенням від 14.09.2020 у справі №914/717/20 у задоволенні позову відмовив повністю.
Додатковим рішенням від 23.09.2020 у справі №914/717/20 Господарський суд Львівської області задовольнив повністю заяву ОСОБА_3 ; стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Західний апеляційний господарський суд постановою від 19.07.2021 залишив без змін судові рішення Господарського суду Львівської області від 14.09.2020 та 23.09.2020 у справі №914/717/20.
ОСОБА_1 13.08.2021 (згідно з печаткою апеляційного суду) звернулась через суд апеляційної інстанції до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.07.2021, рішення від 14.09.2020 і додаткове рішення від 23.09.2020 Господарського суду Львівської області у справі №914/717/20 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Окрім того, представником скаржниці - адвокатом Лукою Т.М. заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Згідно з частинами другою і третьою вказаної норми, учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
За змістом частини третьої статті 292 ГПК України у випадку, якщо касаційна скарга подана після закінчення строків, установлених статтею 288 ГПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними, вона залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутись до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Предметом касаційного оскарження є постанова Західного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 (повний текст складено 21.07.2021), строк на оскарження якої відповідно до ГПК України сплив 10.08.2021.
13.08.2021 представник скаржниці - адвокат Лука Т.М. подав через суд апеляційної інстанції касаційну скаргу з клопотанням про поновлення двадцятиденного строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що про текст оскаржуваної постанови, який був надісланий на електронну пошту, йому стало відомо 02.08.2021, а в період з 14.07.2021 по 31.07.2021 перебував у відпустці та знаходився за кордоном.   
Розглянувши вищевказане клопотання, суд касаційної інстанції визнає вказані у клопотанні підстави для поновлення строку неповажними, відтак вважає, що клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з цих підстав не підлягає задоволенню. Так ті обставини, що представник скаржниці не приймав участі у судовому засіданні та в період з 14.07.2021 по 31.07.2021 перебував у відпустці за кордоном, належить до питань організації роботи адвоката, який є представником Яворської Д.І., та не визнаються судом об`єктивною обставиною поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження. 
Ураховуючи зазначене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини    третьої    статті 292 ГПК України, відповідно до якої заявник має право навести інші підстави для поновлення процесуального строку, які унеможливили здійснення відповідних процесуальних дій у встановлений строк, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Абзацом першим частини третьої статті 292 ГПК України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України.
Також, відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Частиною другою статті 287 ГПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).
У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).
Так, скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.
Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.
Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України слід зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.
При цьому, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що при ухваленні оскаржуваних рішень суди першої та апеляційної інстанцій неправильно  застосовано норми чинного законодавства. 
Однак, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права скаржник не зазначає на якій (яких) із підстав, зазначених у пунктах 1 - 4 частини другої статті 287 ГПК України, ним оскаржуються судові рішення. 
Звертається увага скаржника, що обґрунтування неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має наводитись у взаємозв`язку з посиланням на підстави, унормовані у відповідному пункті (пунктах) частини другої статті 287 ГПК України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень.
Оскільки скаржник не вказав правову підставу касаційного оскарження згідно з частиною другою статті 287 ГПК України; пославшись на неправильне застосування судом норм матеріального    права, порушення норм процесуального права не обґрунтував чи є такі неправильне застосування та/або порушення підставою для відкриття касаційного провадження на підставі відповідного (відповідних) пункту (пунктів) частини другої   статті 287 ГПК України, відповідно до частини другої статті 292 ГПК України її слід залишити без руху.
На виконання вимог цієї ухвали скаржнику необхідно вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) частиною другою статті 287 ГПК України підстави (підстав), належним чином обґрунтувати наявність цієї підстави (цих підстав) із урахуванням змісту цієї ухвали. 
Отже, способом усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.07.2021, рішення від 14.09.2020 і додаткове рішення від 23.09.2020 Господарського суду Львівської області у справі  №914/717/20 є викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.
Окрім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".
Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час подання позовної заяви у цій справі) ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а з позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 установлено у розмірі 2270,00 грн.
За змістом підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду необхідно сплатити 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Предметом позову у даній справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав.
Враховуючи викладене, за подання касаційної скарги скаржниці необхідно сплатити судовий збір у розмірі 4540,00 грн (2270,00 грн х 200 %).
Натомість скаржницею не додано до касаційної скарги документа, який підтверджує сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.
Отже, скаржниці необхідно сплатити судовий збір та надати суду документ, що підтверджує сплату 4540,00 грн  за наведеними нижче реквізитами: 
Належними реквізитами для оплати судового збору є:
Отримувач коштів: ГУК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102
Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)
Код банку отримувача (МФО): 899998
Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007
Код класифікації доходів бюджету: 22030102
Найменування податку, збору, платежу Судовий збір (Верховний Суд, 055)
Символ звітності банку: 207
Ураховуючи викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.07.2021, рішення від 14.09.2020 і додаткове рішення від 23.09.2020 Господарського суду Львівської області у справі №914/717/20 підлягає залишенню без руху на підставі частини другої та третьої статті 292 ГПК України, із наданням скаржниці строку для усунення зазначених недоліків, а саме: (1) подання Суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення та наданням доказів в підтвердження поважності причин пропуску встановленого строку; (2) подання Суду касаційної скарги у новій редакції, в якій скаржниця має вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) частиною другою статті 287 ГПК України підстави (підстав), належним чином  обґрунтувати наявність цієї підстави (цих підстав) із урахуванням змісту цієї ухвали; (3) подання Суду документа про сплату (зарахування) судового збору за подання касаційної скарги у сумі 4540,00 грн.
При цьому Суд звертає увагу скаржниці на те, що заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень слід подати до Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії заяви про усунення недоліків іншим учасникам справи.
УХВАЛИВ:
1. Підстави, наведені у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови Західного апеляційного господарського суду від 19.07.2021, рішення від 14.09.2020 і додаткове рішення від 23.09.2020 Господарського суду Львівської області у справі №914/717/20, визнати неповажними.
2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.07.2021, рішення від 14.09.2020 і додаткове рішення від 23.09.2020 Господарського суду Львівської області у справі №914/717/20 залишити без руху. 
3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що якщо заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі не буде подано скаржником в зазначений строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено на підставі пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України.
4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.
(Докази виконання вимог цієї ухвали надсилати/подавати на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: вул. О.   Копиленка, 6, м. Київ, 01016).  
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                С. В. Бакуліна
Судді                                                                                           О. М. Баранець
                                                                                            Г. О. Вронська