ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

17 листопада 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/7570/20
Головуючий у першій інстанції - Овсієнко Ю. К.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1221/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                  головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                   суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.        
                                   секретар: Позняк О.М.    
Позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
Відповідач: Комунальне підприємство «Чернігівводоканал»
Особи, які подали апеляційну скаргу: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до комунального підприємства «Чернігівводоканал» про визнання дій протиправними, зобов`язання припинити нарахування коштів за послуги водопостачання, що не надаються та стягнення коштів, (суддя Овсієнко Ю.К.), ухвалене у м.Чернігів, повний текст рішення складено 28 травня 2021 року,   

                                    В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до КП «Чернігівводоканал», в якому просили визнати протиправними дії щодо нарахування плати за водопостачання на ОСОБА_3 , що проводиться за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути моральну шкоду в сумі 75000 грн; стягнути надмірно сплачені кошти за водопостачання в сумі 5200 грн за період з жовтня 2017 року по жовтень 2020 року; зобов`язати припинити нарахування оплати за водопостачання на ОСОБА_3 з жовтня 2020 року.
Позовні вимоги обґрунтовували тим, що позивачі по справі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 . Також в вищезгаданому будинку зареєстрований, але не проживає більше 13 років їхній син, ОСОБА_3 . Будинок не обладнаний приладами індивідуального обліку споживання води, тому розрахунок при нарахуванні сум за водопостачання йде з кількості зареєстрованих в будинку осіб. Позивачі неодноразово зверталися до відповідача з вимогою припинити нарахування на послуги водопостачання на ОСОБА_3 , оскільки він не проживає в будинку, не користується послугами водопостачання. На підтвердження не проживання їхнього сина надавали численні акти, але відповідач продовжував проводити нарахування. За доводами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , внаслідок незаконних дій КП «Чернігівводоканал» їм була завдана моральна шкода, яка призвела до моральних страждань, хвилювань, численних звернень до різного роду інстанцій, в тому числі і до відповідача, оскільки гостро постало матеріальне питання, пов`язане з оплатою та нестачею коштів на життя. 
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2   відмовлено.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій та зобов`язання припинити нарахування за послуги водопостачання, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач проводить нарахування за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення по затвердженим, рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №181 від 20.04.2017 року, нормативам питного водопостачання на трьох зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 . Відсутні підстави припинити нарахування на зареєстровану особу ОСОБА_3 , оскільки позивачами не подано належних доказів про поважність відсутності ОСОБА_3 за зареєстрованим місцем проживання. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходив з того, що позивачами не підтверджено та не надано достовірних доказів, що їх лікування пов`язане саме з приводу дій КП «Чернігівводоканал».  
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2   звернулися до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити їх позовні вимоги, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації і не користується послугами водопостачання. Всупереч нормам законодавства та численним актам про не проживання ОСОБА_3 за місцем реєстрації, їм нараховуються і досі послуги, якими вони не користуються.
Вказували, що протиправними діями відповідача їм було спричинено моральну шкоду, яка полягала в порушенні нормальних життєвих зв`язків через те, що вони були позбавлені можливості реалізувати свої звички та бажання, які б вони могли реалізувати, не витрачаючи час на підготовку заяв та судових позовів. Визначену суму моральної шкоди в розмірі 75000 грн вважають мінімальною компенсацією за перенесені душевні страждання.
У відзиві на апеляційну скаргу КП «Чернігівводоканал» просило залишити рішення без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що позивачами було подано заяву до відповідача, проте не було подано належних відповідних документів, які підтверджують відсутність особи за місцем його реєстрації, що стало підставою для проведення перерахунку. Вказує, що для перерахунку нарахувань за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення позивачем необхідно подати офіційний документ, який підтверджує відсутність особи за її місцем реєстрації (довідка з фактичного місця проживання або роботи) та довідку про склад сім`ї.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується витягом з домової книги (а.с.13-14).
Згідно з розрахунком за особовим рахунком № НОМЕР_1 нарахування здійснюється на трьох прописаних споживачів (а.с.58).
Відповідно до акту від 30 вересня 2020 року ОСОБА_3 , 1979 року народження, проживає в житловому будинку АДРЕСА_3 без реєстрації з 2009 року (а.с.17). 
КП «Чернігівводоканал» є виконавцем послуг як централізованого водопостачання, так і централізованого водовідведення.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
Доказів звільнення ОСОБА_3 від оплати вартості комунальних послуг за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні позивачами не надано.
Відповідно до п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач проводить нарахування за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення по затвердженим рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №181 від 20.04.2017 року нормативам питного водопостачання на трьох зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 і підстави для задоволення позову відсутні.
Позивачі не подали доказів не проживання ОСОБА_3 за місцем реєстрації.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки законодавством визначений чіткий перелік документів, які є офіційним підтвердженням тимчасової відсутності споживача за його місцем реєстрації.
Доводи апеляційної скарги, що позивачами було подано акт про проживання ОСОБА_3 за іншою адресою, не заслуговують на увагу, оскільки такий доказ не є належним, достатнім, допустимим, достовірним, він не відповідає вимогам до документів, які мають підтверджувати факт тимчасової відсутності членів сім`ї позивачів за місцем реєстрації та періоди такої відсутності, які встановлені Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачем не надано належних доказів повідомлення відповідача про перебування ОСОБА_3 в іншому місці.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 19  листопада 2021 року.

Головуючий:                                                             Судді: