КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                                                                                             
Апеляційне провадження № 22-ц/824/11008/2021      
справа № 757/42740/19-ц                                         
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
 18 листопада  2021 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Судді - доповідача:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                           Соколової В.В.
                                                   Поліщук Н.В.
            При секретарі               Дроздовій Ж.В.
 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Шимка Андрія Олександровича в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року, постановлене суддею Підпалим В.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
У серпні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідача на його користь витрати, завдані внаслідок ДТП, у розмірі 91 877, 90 грн.; витрати, пов`язані із проведенням автотоварознавчого дослідження (оцінки) ТЗ, у розмірі 1500 грн.; витрати, пов`язані із наданням правової допомоги адвокатом Шимко А.О., у розмірі 8400 грн.; витрати, пов`язані із вчиненням нотаріальних дій, а саме посвідчення довіреності у розмірі 500 грн.; витрати, пов`язані із паркуванням пошкодженого автомобіля у розмірі 3150 грн.; моральну компенсацію у розмірі 20 000 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 20.12.2018 року ОСОБА_3 о 23-20 год. в м. Києві на перехресті вул. Басейна та вул. Еспланадна, керуючи автомобілем марки «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 , порушила п. 8.7.3(е) ПДР України та здійснила зіткнення з автомобілем марки «Фольцваген», д.н.з. НОМЕР_2 , яким позивач володіє та розпоряджається на законних підставах. Відповідно до звіту № 22/12 - ТЗ «Про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу» від 24.12.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольцваген», д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням зносу становить 191 877, 90 грн. Разом з цим, ПрАТ СК «Євроінс Україна» було перераховано на рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн. Враховуючи те, що сума страхового відшкодування не покрила усіх завданих збитків, позивач просив позов задовольнити.
Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, 05.05.2021 року представник позивача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не надав належної оцінки доказам у справі, зокрема довіреності, що підтверджує право позивача на звернення до суду з даним позовом та на отримання відшкодування завданої шкоди.
 В суді апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Відповідач на неодноразові виклики до суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, причини своєї неявки не повідомила суду.
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності  осіб, що не з`явились.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість  постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є власником ушкодженого автомобіля, тому не має права на відшкодування шкоди.
Колегія суддів   не може погодитися з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке. 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 20.12.2018 року ОСОБА_3 о 23-20 год. в м. Києві, на перехресті вул. Басейна та вул. Еспланадна, керуючи автомобілем марки «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 , порушила п. 8.7.3(е) ПДР України, а саме здійснила зіткнення з автомобілем марки «Фольцваген», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2019 року, вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, доведено повністю. Провадження по справі закрито, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 15).
Відповідно до звіту № 22/12 - ТЗ «Про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу» від 24.12.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольцваген», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням зносу, становить 191877, 90 грн. (а.с. 16).
Як зазначив позивач, він звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку із чим ПрАТ СК «Євроінс Україна» було перераховано страхове відшкодування у розмірі 100 000, 00 грн.
Відповідно до квитанції № 22/12-ТЗ від 22.12.2018 року, позивачем понесено витрати, пов`язані із проведенням автотоварознавчого дослідження (оцінки) ТЗ, у розмірі 1500 грн. (а.с. 45).
Згідно копії квитанції від 29.01.2019 року, позивачем понесено  витрати, пов`язані із наданням правової допомоги адвокатом Шимко А.О., у розмірі 8400 грн. (а.с. 50).
Відповідно до довідки № 146/2019, яка була видана ОСОБА_2 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К., про те, що за вчинення нотаріальних дій, а саме посвідчення довіреності та засвідчення вірності двох копій цієї довіреності, справлено плату у розмірі 500,00 грн. (а.с. 46).
Згідно копій квитанцій №№ 507533, 508104, 408120, позивачем понесено  витрати, пов`язані із паркуванням пошкодженого автомобіля у розмірі 3150 грн. (а.с. 47).
Крім того, позивач просить відшкодувати йому моральну компенсацію, яку оцінив у  розмірі 20 000 грн.
Як вбачається, відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 14.08.2018 року, власником автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_4 (а.с. 12).
Згідно копії довіреності від 08.10.2018 року, ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси в будь-яких установах , органах (в тому числі нотаріату), в органах поліції, Центрах обслуговування, регіональних територіальних сервісних центрах МВС України, організаціях, незалежно від їх форм власності та підпорядкування з питань, які будуть стосуватися управління та розпорядження (а при необхідності продажу, обімну, оренди) належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 8046 14.08.2018 року, автомобіля марки Volkswagen, модель Passat, тип ТЗ - загальний легковий  - загальний седан - В, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами)   НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований ТСЦ 8046 14.08.2018 року (а.с. 13).
Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено правило, згідно з яким, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.  
 Враховуючи те, що сума страхового відшкодування не покрила усіх завданих збитків,   колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 91 877, 90 грн. матеріального збитку, витрат, пов`язаних з проведенням автотоварознавчого дослідження (оцінки) ТЗ, у розмірі 1500 грн.  паркуванням пошкодженого автомобіля  у розмірі 3150 грн та судові витрати підлягають задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що  позивач не має права на отримання страхового відшкодування, оскільки він не є власником транспортного засобу, якому завдано пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.
Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно , до яких належить і право  володіння.
Речове право як і право власності носить абсолютний характер
Відповідно до ст.. 396 ЦК України правила про захист права власності , які встановлено  главою 29 ЦК України , поширюються на речові права власності на чуже майно.
Якщо порушення речового права на чуже майно з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі ст.. 296 ЦК України.
Факт правомірності володіння чужим майном є достатньою підставою для особи, яка володіє  речовим правом на чуже майно для звернення за захистом цього права.
Така правова позиція викладена  у Постанові від 7 листопада 2018 року за № 61-3757св18  Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
            Вимога про відшкодування витрат, пов`язаних із паркуванням пошкодженого автомобіля, у розмірі 3150 грн.  підлягає задоволенню, оскільки послуги паркування  виникли з факту ДТП.
 Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо того, що не підлягають задоволенню вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних із вчиненням нотаріальних дій, а саме посвідчення довіреності у розмірі 500 грн., оскільки належним чином необґрунтовані та не пов`язані із заподіянням відповідачем шкоди позивачу.
Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
На підставі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Колегія суддів не погоджується із  розміром моральної шкоди, яку  визначив позивач. При визначенні розміру моральної шкоди, суд  повинен виходити з положень ст. 23, 1167 ЦК України, при цьому  враховується  характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач та  інші обставини,  що  відповідає роз`ясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування  моральної шкоди (немайнової ) шкоди».
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла з вини відповідача, колегія суддів виходить з того, що позивач зазнав хвилювань  за життя пасажирів під час ДТП, також тривалого стресу, пов`язаного з завданням йому у зв`язку з ДТП матеріальних збитків, незадоволення законних вимог потребувало додаткових зусиль для організації життя, внаслідок ДТП було порушено його звичний спосіб життя, а тому колегія суддів приходить до висновку, що розмір моральної шкоди слід визначити у розмірі 10 000 гривень, який слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.  
При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.  
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається із матеріалів справи, між адвокатом Шимко А.О. та ОСОБА_2 29.01.2019 року був укладений договір № 65/19 про надання правової допомоги.
Згідно з актом приймання-передачі послуг та квитанцією до прибуткового касового ордера витрати позивача на правову допомогу склали 8400 грн. (а.с.50-51).
Враховуючи викладене, ту обставину, що заявником доведено надання йому професійної правничої допомоги адвокатом Шимко А.О., а також здійснення оплати за надану правничу допомогу, та враховуючи, що ця сума є співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом послугами, колегія суддів дійшла висновку, що подана заява підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому    підлягає скасуванню з ухваленням  нової постанови про  часткове задоволення позовних вимог  у відповідності до ст. 376 ЦПК України.
 
Керуючись ст.ст.  367, 374, 376  ЦПК України, колегія суддів
 
                                                   П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу Шимка Андрія Олександровича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.
 
Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди задовольнити частково.
 
Стягнути з   ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 91 877, 90 грн. матеріального збитку, 3150 грн за паркування пошкодженого автомобіля,  1500 грн. витрат, пов`язаних з проведенням автотоварознавчого дослідження (оцінки) ТЗ, моральну шкоду в розмірі -  10 000 грн      та 8400 грн. витрат на правову допомогу.
 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з  дня її  прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено   19 листопада  2021 року.

 
Суддя - доповідач:                                      

 
Судді: