СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року                         м. Харків                        Справа № 922/2288/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя  Слободін М.М.
без виклику учасників справи,
розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження без проведення судового засідання за наявними в справі матеріалами апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кабачної Анни Романівни (вх. №3014 Х/1) 
на рішення Господарського суду Харківської області від 30.08.2021, ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Смірновою О.В. (повний текст складено 09.09.2021),
у справі № 922/2288/21,

за позовом в.о. керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави, в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ,
до Фізичної особи-підприємця Кабачної (Рябенко) Анни Романівни, м. Ізюм Харківської області,
про стягнення 14142,54 грн 

ВСТАНОВИВ:

Виконуючий обов`язки керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кабачної (Рябенко) Анни Романівни плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами у розмірі 14142,54 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.08.2021 у справі №922/2288/21 позов задоволено,  стягнуто з ФОП Кабачної (Рябенко) Анни Романівни плату за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування у розмірі 14142,54 грн, стягнуто з ФОП Кабачної (Рябенко) Анни Романівни на користь Харківської обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору у розмірі    2270,00 грн.
Рішення мотивовано обгрунтованістю заявлених позовних вимог. 
Не погодившись з рішенням, ухваленим судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась ФОП Кабачна (Рябенко) Анна Романівна, яка просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 30.08.2021 у справі № 922/2288/21 та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі, здійснити розподіл судових витрат. 
Апелянт вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим через неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.
Зазначає, що посадових осіб Управління Укртрансбезпеки у Харківській області не уповноважували на проведення рейдової перевірки 28.11.2019 на 471 км автодороги М-03 «Київ - Харків - Довжанський», оскільки вказана ділянка дороги не була визначена у направленні на перевірку від 25.11.2019 № 018917. 
Також вважає, що перевірка проводиться посадовими особами Укртрансбезпеки разом безпосередньо з відповідним підрозділом Нацполіції України, а довідка про результати габаритно-вагового контролю від 28.1 1.2019 № 0007227 не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки у ній не визначено часу здійснення габаритно- вагового контролю. 
Крім того, апелянт наголошує, що автомобіль Renault Magnum 480, державний номер НОМЕР_1 , не є великогабаритним транспортним засобом та мав право рухатися без будь-яких дозволів, оскільки, повна маса транспортного засобу 36645 тон, а перевищення навантаження на вісь не є підставою для віднесення транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 05.10.2021 у справі № 922/2288/21 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2021 апеляційну скаргу ФОП Кабачної Анни Романівни залишено без руху, встановлено апелянту строк на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків щодо ненадання доказів сплати судового збору у розмірі 3405,00 грн.
Приймаючи до уваги усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Кабачної Анни Романівни на рішення Господарського суду Харківської області від 30.08.2021 у справі №922/2288/21, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, тощо.
Враховуючи, що ціна позову в даній справі є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом було попереджено сторони, що апеляційна скарга буде розглянута за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи. 
З наявних в матеріалах справи рекомендованих поштових повідомлень вбачається, що сторони належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та розгляд справи в порядку, передбаченому ч. 10 ст. 270 ГПК України. 
12.11.2021 через канцелярію суду від Харківської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому прокурор заперечує проти задоволення апеляційної скарги та вказує на те, що рішення суду першої інстанції обгрунтоване, відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, просить залишити його без змін, а апеляційну  скаргу відповідача залишити без задоволення.
Вказує на те, що у направленні на перевірку від 25.11.2019 № 018917 зазначено про проведення рейдової перевірки 28.11.2019 автодороги М-03 «Київ - Харків - Довжанський» на ділянці 429-516 км. Тобто, рейдова перевірка проводилась на всій ділянці дороги з 429 по 516 км включно, а не виключно на 429 або 516 км, як помилково зазначає відповідач у апеляційній скарзі.
Також зазначає, що автомобіль  Renault Magnum 480, державний номер НОМЕР_1 , не мав права рухатися без відповідних дозволів, оскільки є великогабаритним транспортним засобом з огляду на те, що навантаження на одиночну вісь складає 12,755 тон, що перевищує допустимий норматив.
Крім того, вказує на те, що обов`язкова участь органів Нацполіції України при здійсненні перевірки вимагається у випадку невиконання водієм вимог посадових осіб Укртрансбезпеки про зупинку транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними. 
Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2019 контролюючими особами Управління у Харківській області згідно з графіком проведення рейдових перевірок на листопад 2019 на автодорозі М-03 «Київ - Харків - Довжанський» на ділянці 429-516 км проводилася рейдова перевірка          транспортних засобів перевізників, що здійснюють перевезення вантажів та пасажирів. 
Під час проведення перевірки співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Харківській області зупинено транспортний засіб Renault Magnum 480, державний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності Кабачній (Рябенко) А.Р. , з причепом марки Janmil, державний номер НОМЕР_1 , який здійснював перевезення каменю бутового червоного, що підтверджується видатковою накладною № 18762 від 27.11.2019. 
За результатами проведення габаритно - вагового контролю складено акт № 00231943 від 28.11.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідку № 0007227 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.
В акті № 00231943 від 28.11.2019 зазначено, що за результатами зважування транспортного засобу Renault Magnum 480, державний номер НОМЕР_2 , з причепом марки Janmil, державний номер НОМЕР_1 , встановлено, що осьове навантаження становить 7240/12755/5355/5910/5385 при нормативно допустимій для даного виду транспортного засобу 11/11/22.
Колегія  суддів вважає за необхідне зазначити, що акт № 00231943 від 28.11.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів підписаний водієм транспортного засобу без зауважень.
Відповідно до розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 0023194 від 28.11.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових/габаритних параметрів, плата за проїзд транспортного засобу Renault Magnum 480, державний номер НОМЕР_2 , з причепом марки Janmil, державний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності Кабачній (Рябенко) А.Р. , становить 535,41 євро, що еквівалентно 14142, 54 грн по курсу валют НБУ від 28.11.2019.
Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській  області на адресу ФОП Кабачної (Рябенко) А.Р. було надіслано повідомлення (з додатками) № 80245/37/24-19 від 12.12.2019 про необхідність здійснення оплати згідно розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 0023194 від 28.11.2019 у сумі 14142, 54 грн, яке залишено відповідачем без задоволення.
Зважаючи на те, що визначена контролюючим органом плата за проїзд відповідачем у добровільному порядку і у встановлені чинним законодавством строки не сплачена, а Укртрансбезпекою України, як контролюючим органом, на якого покладено здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті та габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, не здійснено заходів щодо стягнення нарахованої відповідачу плати, прокурор звернувся до суду з відповідним позовом.
Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103   (далі - Положення № 103), Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства). 
Згідно з підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю. 
З наведеного вбачається, що позивач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.
Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі № 926/16/19 дійшла висновку, що повноваження Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати. 
При цьому за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. 
Враховуючи, що законодавством України не передбачено механізму примусового стягнення Укртрансбезпекою та її територіальними підрозділами плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у випадку несплати у добровільному порядку, або звернення до суду з позовом про стягнення, а також те, що несплата коштів тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, в результаті чого порушуються інтереси держави, у прокурора виникають підстави для звернення до суду з позовом, спрямованим на захист інтересів держави. 
Відповідно до ч. 4   ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. 
Як зазначено вище, виконуючий обов`язки керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до Господарського суду Харківської області з безпеки на транспорті з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кабачної (Рябенко) Анни Романівни в дохід державного бюджету України плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування в сумі 14142,54 грн, посилаючись на те, що зміст і призначення плати за проїзд великоваговим транспортним засобом полягає насамперед у відшкодуванні державі матеріальних збитків внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. 
Надходження плати за проїзд автомобільними дорогами являє публічний інтерес, оскільки від повноти та своєчасності її зарахування до бюджету залежить ефективність і результативність останнього, можливість запровадження і реалізації програм економічного і соціального розвитку країни, що в свою чергу надає державі можливість виконувати гарантовані   Конституцією України   зобов`язання перед народом. 
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені    Законом України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт», відповідно до частини дванадцятої статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. 
Частини 1 та 4 статті 48 наведеного Закону передбачають, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» № 2862-IV     визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною 2     статті 29 Закону України "Про дорожній рух"     передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого     постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентована Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим   Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування"     (далі - Порядок № 879), пунктом 3 якого встановлено, що габаритно-ваговий    контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Підпунктом 5-1 пункту 2 Порядку № 879 наведене визначення поняття "документальний габаритно-ваговий контроль" - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.
Підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 також наведене визначення поняття "великовагові та великогабаритні транспортні засоби" - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених   постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п.6 Порядку № 879).
За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних ( п.20 Порядку   № 879).
Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху   України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Згідно з п. 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 % подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.
Кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету (п.26 Порядку № 879).
Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень   (п. 28 Порядку № 879) .
Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку №879, відповідно до якого плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км проїзду; Рнв -розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км проїзду; В - відстань перевезення, км.
Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - у подвійному розмірі; на 10 - 40 % - у потрійному розмірі; більше як на 40 % - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.
У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997   № 363, перевізником визначено фізичну або юридичну особу - суб`єкта господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.
Як вже було зазначено, за результатами зважування транспортного засобу Renault Magnum 480, державний номер НОМЕР_2 , з причепом марки Janmil, державний номер НОМЕР_1 , встановлено, що осьове навантаження становить 7240/12755/5355/5910/5385 при нормативно допустимій для даного виду транспортного засобу 11/11/22. 
Спільним   наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.12.2013, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №215/24992 (далі - Наказ №1007/1207), зокрема підпунктом 5 пункту 4, зазначено, що посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пункту 30 Порядку № 879.
Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 0023194 від 28.11.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових/габаритних параметрів, виконаний відповідно до формули наведених положень та складає 535,41 євро.
Відповідно до п.п. 2 п.37 постанови №879, плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим національним банком на день проведення розрахунку.
Наведена сума еквівалентна 14142,54 грн по курсу валют Національного Банку України станом на 28.11.2019, що підтверджено наявною у матеріалах справи роздруківкою офіційного сайту Національного Банку України.
Отже, вимога прокурора про стягнення плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами у сумі 14142,54 грн заявлена в межах здійсненого позивачем розрахунку.
Згідно з п.31-1 Порядку № 879 перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
Відповідачем не здійснено оплату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільним дорогами загального користування у розмірі 535, 41 євро, що еквівалентно 14142,54 грн, що є порушенням п. 31.1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Зміст і призначення закріпленої у Порядку № 879 плати за проїзд великоваговим транспортним засобом полягає насамперед у відшкодуванні матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Положення цього нормативного акта, оприлюдненого в установленому законом порядку, у повній мірі визначають механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного суду, викладеними у постановах від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17, від 12.02.2020 у справі          №926/16/19, за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.
Відповідно до   ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
У даному випадку державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування у зв`язку з перевезенням вантажу з порушенням вимог чинного законодавства завдано шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідачем у повному обсязі. Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позову.
Колегія суддів ставиться критично до тверджень відповідача у апеляційній скарзі стосовного того, що рейдова перевірка проведена 28.11.2019 на 471 км автодороги М-03 «Київ - Харків - Довжанський» відбулась з порушеннями, оскільки вказана ділянка дороги не була визначена у направленні на перевірки.
При дослідженні доданого до позовної заяви направлення на перевірку від 25.11.2019 № 018917 встановлено, що проведення рейдової перевірки 28.11.2019 автодороги М-03 «Київ - Харків - Довжанський» проводилось на ділянці 429-516 км. 
Тобто, рейдова перевірка проводилась на всій ділянці дороги з 429 по 516 км включно, а не виключно на 429 або 516 км, як помилково зазначає відповідач у апеляційній скарзі. 
Зупинка транспортного засобу Renault Magnum 480, державний номер НОМЕР_2 , з причепом марки Janmil, державний номер НОМЕР_1 , відбулась на 471 км автодороги М-03 «Київ - Харків - Довжанський», а отже в межах ділянки визначеної в направленні на перевірку № 018917 від 25.11.2019.
Також необгрунтованим є твердження апелянта про те, що автомобіль Renault Magnum 480, державний номер НОМЕР_1 , не є великогабаритним транспортним засобом та мав право рухатися без будь-яких дозволів, оскільки, повна маса транспортного засобу 36645 тон, а перевищення навантаження на вісь не є підставою для віднесення транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. 
Як вже зазначалось, великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлену на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.
Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один із габаритно-вагових параметрів перевищує нормативні, зокрема вагові параметри контролюються і по навантаженню на вісі: для навантаження на одиночну вісь - 11 тон, на здвоєну - 16 тон, на строєну - 22 тони. 
Як вбачається з акту про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів від 28.11.2019 № 0023194, розрахунку та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 28.11.2019 № 0007227, які не оскаржено та не скасовано, навантаження на одиночну вісь складає 12,755 тон, що перевищує допустимий норматив.
Враховуючи викладене, автомобіль Renault Magnum 480, державний номер НОМЕР_1 , є великогабаритним транспортним засобом у зв`язку з чим, відповідно до положень ст. 48 Закону, обов`язково передбачалося отримання спеціального дозволу виданого компетентними органами для руху великогабаритних та великовагових вантажів автомобільними дорогами України. 
Крім того, апелянт у скарзі наголошував, що перевірку необхідно було проводити посадовими особами Укртрансбезпеки разом з відповідним підрозділом Нацполіції України.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що основним нормативним документом, який регламентує порядок взаємодії органів державної влади при проведенні габаритно-вагового контролю, є спільний Наказ Мінінфраструктури України та МВС України від 10.12.2013 № 1007/1207 «Про затвердження Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування».
Відповідно по п. 4 вищевказаного Порядку, посадові особи Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю, зокрема: самостійно визначаються місця проведення габаритно-вагового контролю, за погодженням з відповідним підрозділом Нацполіції України; розробляються і погоджуються графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю з службами автодоріг та відповідними підрозділами Нацполіції України; здійснюється зупинка транспортних засобів для проведення габаритно- вагового контролю, з дотриманням ПДР України та положень постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422; про результати здійснення габаритно-вагового контролю водієві видається відповідна довідка; складається акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансбезпеки щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів Нацполіції України; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складається акт про таку відмову водія; у журналі обліку реєструються транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні; перевіряють у водіїв великогабаритних та великовагових транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі; у разі відсутності документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», до автомобільних перевізників застосовують адміністративно-господарські штрафи, згідно ст. 60 вищезазначеного закону.
Нацполіцією: здійснюється зупинка транспортних засобів по факту невиконання водієм вимог посадових осіб Укртрансбезпеки про зупинку транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю; здійснюється перевірка у водія великогабаритного та великовагового транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі, оформленого в установленому законом порядку. У разі відсутності такого дозволу вживаються заходи щодо проходження таким транспортним засобом габаритно-вагового контролю; у разі виявлення порушень правил проїзду водія великогабаритних та великовагових транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно- вагового контролю, вживаються заходи реагування, передбачені діючим адміністративним законодавством.
Таким чином присутність органів Нацполіції України при здійсненні перевірки вимагається у випадку невиконання водієм вимог посадових осіб Укртрансбезпеки про зупинку транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю.
Оскільки факти невиконання водієм автомобілю Renault Magnum 480, державний номер НОМЕР_1 вимог посадових осіб Укртрансбезпеки про зупинку транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю були відсутні, обов`язкової участі органів Нацполіції України не вимагалося. 
Щодо тверджень апелянта про те, що довідка про результати габаритно-вагового контролю від 28.1 1.2019 № 0007227 не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки у ній не визначено часу здійснення габаритно - вагового контролю, колегія суддів зазначає таке.
Форма (бланк) довідки про здійснення габаритно-вагового контролю встановлена Додатком № 1 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України 10.10.2013 № 1007/1207 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 № 215/24992.
Слід зазначити, що Форма (бланк) вищевказаної довідки не містить даних щодо зазначення часу. Разом із цим, містить, зокрема, дату, рік складання та найменування, місце розташування пункту габаритно-вагового контролю. 
Враховуючи викладене, довідка про здійснення габаритно-вагового контролю від 28.11.2019 № 0007227 складена за формою відповідно до норм чинного законодавства.
З огляду на наведене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані та не підтверджуються належними та допустимими доказами.
Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (Заява N4909/04) вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 (Заява N4241/03) Європейським Судом зазначено, що, хоча пункт 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Таким чином, твердження заявника апеляційної скарги про неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права при ухваленні рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення господарського суду Харківської області від 30.08.2021 у справі № 922/2288/21.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до     ст. 129 ГПК України     судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.
Керуючись ст. ст.     129,     270,     275,     276,     281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
   Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кабачної Анни Романівни  залишити без задоволення.
     Рішення Господарського суду Харківської області від 30.08.2021 у справі № 922/2288/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                    І.А. Шутенко

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк  

Суддя                                                                                           М.М. Слободін