П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  295/10967/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лєдньов Д.М.   
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
30 листопада 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду  м. Житомира від 28 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
в серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду  м. Житомира з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, у якому просив:
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 19.08.2021 року серії ЕАО № 4658781, якою його визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, як перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що після зупинки транспортного засобу йому як особі, що притягається до адміністративної відповідальності, не надали можливості скористатись послугами адвоката, що призвело до порушення належного права на захист. Позивач зауважив, що фіксування режиму руху транспортного засобу здійснювалось приладом вимірювання швидкості TruCam, який утримувався інспектором у руках. На думку сторони, відповідне використання приладу вимірювання швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».
Позивач також звернув увагу, що за кермом транспортного засобу він не перебував, а населений пункт «Осиково» на автодорозі М-21 (213 км) позначено знаком 5.47, що дозволяє рух зі швидкістю 90 км/год.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказав на те, що йому не надали можливості скористатися правовою допомогою адвоката та не було роз`яснено його прав, передбачених ст. 268 КАС України. Зазначає, що фіксація швидкості його автомобіля була здійснена інспектором поліції за допомогою приладу Trucam з рук, що на його думку суперечить положенням ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Апелянт надіслав заяву про проведення судового засідання за його відсутності та просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі. 
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).
Відповідно до ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, за змістом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.08.2021 року серії ЕАО № 4658781, позивач ОСОБА_1 у вказаний день о 12 год. 02 хв., керував автомобілем марки «Міцубіши», н.з. НОМЕР_1 , в зоні дії знаку 5.45 населеного пункту «Осикове» зі швидкістю 73 км/год., чим перевищив обмеження швидкості руху.
Фіксування швидкості здійснювалось приладом TruCam, серійний номер ТС000780.
Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Вважаючи дану постанову протиправною позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що  застосування відповідачем приладу вимірювання швидкості TruCam LTI 20/20 відповідає завданням, покладеним на органи Національної поліції, зокрема в частині забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснювалось затвердженим до відповідної роботи засобом вимірювання швидкості, та в межах повноважень посадової особи. Крім того, судом першої інстанції не встановлено порушень прав особи і на час розгляду справи в порядку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).
Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.12.4 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Дорожній знак 5.45 - "Початок населеного пункту", вказує на найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано   розділом IV КУпАП.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про   адміністративні правопорушення які стосуються   правил дорожнього руху, зокрема ч. 1, 2, третя і 5 статті 122.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За приписами ч. 1  ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією   та законами України.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Окрім того, ч. 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.
Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно з положеннями статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як встановлено з матеріалів справи, вимірювачем швидкості приладом TruCam, серійний номер ТС 000780  зафіксовано рух транспортного засобу, номерний знак НОМЕР_1 , з відстанню в 225,8 м. до приладу, зі швидкістю 73 км. год.
Доданий до матеріалів файл містить відомості географічних координат події та фіксування швидкості руху транспортного засобу: вулиця АД М-21 213 км (а.с. 25).
Листом Служби автомобільних доріг у Житомирській області від 14.01.2020 року повідомлено про розташування дорожніх знаків 5.45, 5.46, 5.70 та 7.2.1 на автомобільних дорогах, в тому числі М-21 Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський. Так, дорожній знак 5.45 розташований за адресою прив`язки: 212 км. + 580 м. – 214 км. + 650 м. (с. Осикове).
Враховуючи зазначене слідує, що фіксування швидкості руху транспортного засобу позивача в межах дії дорожнього знаку 5.45, що вказує на найменування і початок забудови населеного пункту.
Крім того, колегія суддів зауважує, що у відповідності до листа ДП «Укрметртестстандарт» в листі № 22-38/49 від 01.10.2019 року лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів (ТЗ), тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання. Зокрема, крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Алгоритм обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювання швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному та автоматичному режимах: + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; + 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що використання лазерного вимірювача ТruCam не може бути здійснено в ручному режимі.
Колегія суддів зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки. На лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20, № ТС000780 видано свідоцтво про повірку від 02.02.2021 року з терміном дії до 02.02.2022 року. Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України видано експертний висновок на програмне забезпечення приладу від 27.09.2018 року.
Отже, застосування відповідачем приладу вимірювання швидкості TruCam LTI 20/20 відповідає завданням, покладеним на органи Національної поліції, зокрема в частині забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснювалось затвердженим до відповідної роботи засобом вимірювання швидкості, та в межах повноважень посадової особи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Щодо посилань апелянта на ненадання можливості скористатися правовою допомогою адвоката та не роз`яснення його прав, передбачених ст. 268 КАС України, колегія суддів зазначає, що дані посилання повністю спростовуються доказами наявними в матеріалах справи, зокрема постановою від 19.08.2021 року (а.с. 26). Крім того, не зафіксовано будь-яких клопотань апелянта, в тому числі щодо необхідності використання послуг захисника й в ході винесення оскаржуваної постанови.
Отже, проаналізувавши вказані обставини та надані до суду відповідачем докази, колегія суддів погоджується з тим, що позивач перевищив швидкість руху чим допустив порушення Правил дорожнього руху України. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є доведеним.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду  м. Житомира від 28 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Моніч Б.С.