Справа № 303/7239/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        22 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідачки Готри Т. Ю.,
суддів Кондора Р. Ю., Собослоя Г.Г., 
за участю секретаря судового засідання Терпай С. М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2021 року, ухвалене суддею Гутій О. В.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі – ТОВ «ОТП Факторинг Україна», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку.
Позов обґрунтований тим, що 19 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ML-801/094/2007, за умовами якого позичальник отримав у банку кредит у розмірі 40 000 доларів США на придбання нерухомого майна – домоволодіння АДРЕСА_1 . 
Також цього дня, тобто 19.12.2007, з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 було укладено і нотаріально посвідчений договір іпотеки № РМL-801/094/2007, предметом якого є зазначене домоволодіння.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2009 року позов АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів 338 904,38 гривень заборгованості за договором кредиту. 
26 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу портфелю б/н та договір відступлення права вимоги б/н, згідно з якими останнє набуло право вимоги по кредитному договору № ML-801/094/2007 від 19.12.2007 та договору іпотеки № РМL-801/094/2007 від 19.12.2007.
Вказувало товариство, що це рішення суду на даний час не є виконаним. 
Із матеріалів виконавчого провадження стало відомо, що у предметі іпотеки зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а відтак 13 липня 2020 року ТОВ «ОТП Факторинг» направило власнику заставного майна ОСОБА_4 та його колишній дружині ОСОБА_2 письмову вимогу за №№ 59, 60 про добровільне звільнення житлового приміщення, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 .
Посилаючись на наведені обставини товариство просило зняти з реєстраційного обліку в іпотечному домоволодінні АДРЕСА_1 зареєстрованих у ньому осіб – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2021 року в задоволенні цього позову відмовлено. 

Не погоджуючись із указаним рішенням суду першої інстанції ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в особі його представника Семйона В.В., подало на нього апеляційну скаргу внаслідок порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
Скарга мотивована тим, що місцевий суд не в повній мірі дослідив обставини, які мають значення для справи, так як відповідачі не виконують судове рішення про стягнення з них заборгованості, а тому ТОВ «ОТП Факторинг» обґрунтовано подало даний позов, який узгоджується, в тому числі з пунктом 26 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою КМУ № 207 від 02.03.2016, для можливості в подальшому товариством звернути стягнення на іпотечне майно з метою погашення заборгованості і виконання рішення суду.
Стверджувало товариство, що якраз саме судове рішення про зняття з реєстраційного обліку відповідачів і слугуватиме підставою для його звернення з відповідною заявою до уповноваженого органу реєстрації.
Зауважував апелянт і на безпідставність посилання судом першої інстанції на судове рішення суду касаційної інстанції від 27.11.2019, яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до Роїв про звернення стягнення на цей предмет іпотеки, оскільки воно не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову в цій справі.
За таких обставин просило оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, а також вирішити питання про розподіл понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не скористалися.

У судовому засіданні представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» –Гичка Б.І. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав наведених у ній.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася повторно, хоча про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому їх неявка, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представника позивача – ОСОБА_6 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 

Судом установлено, що 19 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ML-801/094/2007, за умовами якого позичальник отримав у банку кредит у розмірі 40 000 доларів США на придбання нерухомого майна – домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.5-9). 
Також цього дня з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 було укладено і нотаріально посвідчений договір іпотеки № РМL-801/094/2007, предметом якого є зазначене домоволодіння (а.с.10-13).
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2009 року позов АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів 338 904,38 гривень заборгованості за кредитним договором № ML-801/094/2007від 19.12.2007 (а.с.14-15). 
26 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу портфелю б/н та договір відступлення права вимоги б/н, згідно з якими останнє набуло право вимоги по кредитному договору № ML-801/094/2007 від 19.12.2007 та договору іпотеки № РМL-801/094/2007 від 19.12.2007.
Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 303/604/18 рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.06.2018 і постанову Закарпатського апеляційного суду від 18.12.2018 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третьої особи – ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено (а.с.19-23).
Листами за №№ 59, від 13.07.2020 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надсилало ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вимогу про добровільне звільнення іпотечного житлового приміщення – домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.27-30). 
Відповідно до повідомлень Центру надання адміністративних послуг Мукачівської міської ради від 04.12.2020 за №№ 01-40/26450, 01-40/26452 надісланих місцевому суду, зареєстрованим місцем проживання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 (а.с.37, 38). 
Частинами першими статей 15, 16 ЦК України регламентовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: а) заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; б) судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; в) свідоцтва про смерть; г) паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; д) інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням (стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»).
Отже, зняття з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду можливе лише у разі: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. 
Згідно зі статтями 3, 11 зазначеного Закону орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці здійснюють органи реєстрації. 
Суд не може перебирати на себе повноваження органу реєстрації з прийняття останнім рішення щодо реалізації його виключної компетенції.
З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає безпідставними доводи апеляційної скарги про обґрунтованість позовних вимог з метою можливості в подальшому товариством звернути стягнення на іпотечне майно і, як наслідок, погашення заборгованості і виконання рішення суду, оскільки матеріали справи не містять судового рішення, що набрало законної сили, про позбавлення відповідачів права власності на це домоволодіння або права користування ним чи їх виселення, яке б і слугувало підставою для зняття їх із реєстраційного обліку місця проживання відповідним органом реєстрації.
На переконання колегії суддів, є голослівними та не підтверджені відповідними доказами і доводи апелянта про те, що наявність реєстрації відповідачів у вказаному іпотечному будинку унеможливлює позивача при необхідності звернути стягнення на цей предмет іпотеки з метою погашення заборгованості.
Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, апеляційний суд доходить висновку, що позивач не довів належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами свої вимоги, які не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтується на положеннях закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржене рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, апеляційний суд не вбачає.
На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 
Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» залишити без задоволення. 

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 4 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідачка 

Судді