ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/939/15-г	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Філінюка І.Г.
суддів: Бєляновського В.В., Богатиря К.В.

секретар судового засідання: Чеголя Є.О.
за участю представників учасників справи:
До Південно-західного апеляційного господарського суду з`явилися представники учасників провадження у справі про банкрутство:
від ТОВ «Глассрайз» - адвокат Шаркова Н.Р.;
від ФГ «Агрохолдинг-2007» - адвокат Кондраков В.В.;  
від ТОВ «Шампань України» - Чабан О.О.,  
вільний слухач - представник ТОВ «Вінагропром» (у зв`язку з запізненням в судове засідання). 

До Херсонського окружного адміністративного суду з`явився:
Особисто арбітражний керуючий: Бєлоусов І.В.
Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагропром»
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 
у справі №916/939/15-г
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Глассрайз»
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ланжерон і К» 
ліквідатор – арбітражний керуючий Бєлоусов І.В.

суддя суду першої інстанції - Найфлейш В.Д.
місце ухвалення – м. Одеса, Господарський суд Одеської області 
повний текст ухвали складено та підписано - 08.01.2019

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.03.2015 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛАССРАЙЗ» порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Ланжерон і К». 
23.10.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛАССРАЙЗ» звернулось до Господарського суду Одеської області з заявою про визнання недійсним договору купівлі – продажу рухомого майна від 29.12.2014, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Златобанк», яке діяло від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Ланжерон і К» та Фермерським господарством «Агрохолдинг – 2007» на підставі якого відчужено рухоме майно – виробниче обладнання, у кількості 267 одиниць згідно додатку № 1 до договору застави від 02.07.2013 № 176/12/13-KL/S-1 та додатку №1 до договору купівлі-продажу від 29.12.2014.          
Заява обґрунтована тим, що ПАТ «Златобанк» реалізовано майно боржника за ціною, значно нижчою ніж ринкова, а саме за 1 803 559 грн. В той час як відповідно до договору застави від 02.07.2013 № 176/12/13-КL/S-1 заставна вартість предмета застави відповідала його ринковій вартості та складала 7 754 906 грн.,
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.12.2018, залишеною без змін постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 24.04.2019 та постановою Верховного Суду від 11.10.2019, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛАССРАЙЗ» задоволено у повному обсязі, визнано недійсним договір купівлі-продажу рухомого майна від 29.12.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством «Златобанк», яке діяло від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Ланжерон і К» та Фермерським господарством «Агрохолдинг – 2007», зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковою Ю. В. у реєстрі за № 2147.
23.03.2020 до Південно - західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагропром», в якій скаржник просить поновити процесуальний строк на оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 27.12.2018, скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі № 916/939/115-г та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Глассрайз» про визнання недійсним договору купівлі – продажу рухомого майна від 29.12.2014, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Златобанк», яке діяло від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Ланжерон і К» та Фермерським господарством «Агрохолдинг – 2007». 
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що ТОВ «Вінагропром» не було присутнє під час як постановлення оскаржуваної ухвали, так і під час її апеляційного перегляду, що наділяє скаржника правом на поданим апеляційної скарги на судове рішення після закінчення його апеляційного перегляду.
Скаржник зазначає, що доводи апеляційної скарги ТОВ «Вінагропром» є відмінними від доводів апеляційної скарги ФГ «Агрохолдинг-2007».
ТОВ «Вінагропром» зазначає, що судом першої інстанції, для визначення дійсної вартості предмету застави станом на момент продажу, а також у зв`язку з необхідністю з`ясування факту заниження ринкової вартості майна, було призначено судову експертизу та в подальшому, у зв`язку з ухиленням ФГ «Агрохолдинг -2007» від покладеного на нього обов`язку забезпечення доступу судового експерта до об`єкту дослідження встановлено, що учасник справи ФГ «Агрохолдинг - 2007» ухиляється від вчинення дій необхідних для проведення експертизи, що підтверджується винесеною судом окремою ухвалою від 08.12.2017 та ухвалою про стягнення штрафу від 08.02.2018, а саме ФГ «Агрохолдинг - 2007» не було надано об`єкт дослідження на вимогу експерта.
ФГ «Агрохолдинг – 2007» не виконало покладені на нього процесуальні обов`язки щодо надання доступу до об`єкту дослідження, що унеможливило проведення судової експертизи. 
При наявності в матеріалах справи інформації згідно звіту ПП «Бюро Маркуса» про оцінку майна в сумі – 15  040  731 грн., а також зазначеної в договорі застави вартості предмету застави - 7 754 906, 00 грн., суд дійшов висновку про задоволення клопотання ТОВ «Глассрайз» в порядку ст. 102 Господарського процесуального кодексу України та встановлення обставини продажу згідно договору купівлі-продажу предмету застави від 29 грудня 2014 року від імені ТОВ «Ланжерон і К», рухомого майна у кількості 267 одиниць за ціною, що є значно нижчою за її ринкову вартість і створення умов, за яких майна боржника стало недостатньо для задоволення вимог кредиторів, що є підставою визнання договору недійсним.
ТОВ «Вінагропром» вважає, що вартість майна, яке було відчужене за спірним договором, відповідала рівню ринкових цін на вказане майно станом на 29.12.2014, що підтверджується наявним у матеріалах справи висновком про вартість об`єкта оцінки ТОВ «Експерт-Альянс» від 03.11.2014, згідно якого ринкова вартість рухомого майна для відчуження - обладнання в загальній кількості 267 одиниць, що є предметом застави за договором застави від 02.07.2013 №176/12/13-КЬ/8-1, станом на 03.11.2014 з округленням - становить 1 803 559 грн. 00 коп., у зв`язку з чим, місцевий господарський суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність обставин, визначених ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо невідповідності вартості майна, відчуженого за спірним договором, рівню ринкових цін на це майно.
Скаржник звертає увагу суду на той факт, що відповідно до умов договору купівлі-продажу від 26.05.2015, посвідченого нотаріально за № 770, за яким ФГ «Агрохолдинг-2007» відчужило майно, первісно придбане за спірним договором у ТОВ «Ланжерон і К», вартість продажу майна становила 1 830 000 грн., тобто відповідала вартості продажу майна за договором, що оспорюється в межах даної справи.
При цьому, з огляду на наявність як вищезазначеного звіту про оцінку майна, так і звітів про оцінку (які не мають сили судової експертизи), наданих ТОВ «ГЛАССРАИЗ», а також з огляду на умови вищезазначених договорів купівлі-продажу, за якими спірне майно було відчужено після укладення спірного договору, наявні матеріали справи містили суперечливі один одному докази щодо однієї і тієї самої обставини справи, яка не могла бути встановлена судом самостійно, оскільки потребувала спеціальних знань у сфері оціночної діяльності.
Щодо повідомлення ОДНІСЕ про неможливість виконання судової комплексної оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи, з підстави відсутності доступу до об`єкта дослідження з боку ФГ «Агрохолдинг-2007», скаржник зазначає, ТОВ «Вінагропром» ще до моменту винесення оскаржуваної ухвали набуло право власності частину майна, яке було предметом договору, визнаного недійсним за оскаржуваною ухвалою, а з 29.08.2016 здійснювало використання майна, яке було предметом спірного договору, на умовах оренди.
Тобто, ФГ «Агрохолдинг-2007» не могло забезпечити доступ до майна, яке було об`єктом експертного дослідження, із тих підстав, що воно не було його власником, оскільки із 26.05.2015 вказане майно перебувало у власності ТОВ «Шампань України», з 29.08.2016 перебувало в оренді у ТОВ «Вінагропром», а з 20.06.2018 - частина вказаного майна у кількості 67 одиниць стало власністю ТОВ «Вінагропром».
Так, за твердженням скаржника, встановлена судом підстава неможливості проведення судової експертизи у вигляді перешкоджання з боку ФГ «Агрохолдинг-2007» можливості її проведення через не допуск до об`єкту дослідження не відповідає фактичним обставинам справи та, як наслідком, свідчить про порушення судом першої інстанції норм ч. 4 ст. 102 ГПК України щодо визнання встановленою обставини справи у вигляді невідповідності вартості майна, за якою воно було відчужене за умовами спірного договору, дійсним (ринковим) цінам.
На думку ТОВ «Вінагропром», встановлення обставини відповідності чи невідповідності вартості майна, яке є предметом спірного договору, ринковим цінам, що існували на дату вчинення правочину, має бути встановлено судом виключно шляхом проведення судової експертизи.
Разом з апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінагропром» звернулось з клопотанням до суду апеляційної інстанції про призначення по справі 916/939/15-г судової оціночної експертизи, проведення якої доручити Одеському науково – дослідному інституту судових експертиз, на вирішення якої поставити наступне питання:
-          Якою станом на 29.12.2014 року була дійсна ринкова вартість рухомого майна виробничого обладнання, що належало на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Ланжерон і К», а саме: обладнання у кількості 267 одиниць, згідно додатку №1 до Договору застави № 176/12/13-KL/S-1 від 02.07.2013 року та Додатку №1 до Договору купівлі – продажу від 29.12.2017 року. 
Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагропром» на ухвалу Господарського Одеської області від 27.12.2018 у справі № 916/939/15-г. Запропоновано учасникам справи про банкрутство надати пояснення щодо клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагропром» про призначення по справі 916/939/15-г судової оціночної експертизи. Призначено справу № 916/939/15-г до розгляду на 19.05.2020 о 16:00 год.
14.05.2020 до суду апеляційної інстанції від Арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Вінагропром», у якому просить закрити апеляційне провадження.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2020 відкладено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагропром» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі №    916/939/15-г на 03.06.2020 о 16:00 год.
20.05.2020 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив ТОВ «Глассрайз» на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить скаргу залишити без задоволення.
28.05.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла касаційна скарга арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 про відкриття апеляційного провадження.
          Ухвалою Південно – західного апеляційного господарського суду від 29.05.2020 зупинено апеляційне провадження у справі № 916/939/15-г за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Вінагропром” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 до повернення матеріалів справи №   916/939/15-г з Верховного Суду.
Ухвалою Південно – західного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 провадження у справі № 916/939/15-г за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Вінагропром” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 поновити з 11.08.2020. Призначено справу № 916/939/15 до розгляду на 11.08.2020 о 16:00 год. 
У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 11.08.2020 оголошено перерву до 13.10.2020 об 11:30 год.
Ухвалою Південно – західного апеляційного господарського суду від 13.10.2021 відкласти розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагропром» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі №   916/939/15-г на 03.12.2020 о 15:00 год.
Ухвалою Південно – західного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 зупинено провадження у справі № 916/939/15-г за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагропром» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 до повернення матеріалів справи №   916/939/15-г з Верховного Суду.
Ухвалою Південно – західного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 провадження у справі № 916/939/15-г поновлено з 12.10.2021. Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.10.2021 о 14:00 год.
Щодо заявлених клопотань та надання додаткових документів.
13.10.2020 від ТОВ «Вінагропром» надійшли пояснення із урахуванням висновків судової експертизи, а також надано висновок Експерта №20-5534 складеного 07.10.2020 товарознавчої експертизи.
Щодо неможливості подання відповідного висновку судового експерта до суду першої інстанції, ТОВ «Вінагропром» зазначило, що не мало можливості надати відповідний доказ - висновок судової експертизи № 20-5534 від 07.10.2020, виконаний Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, до суду першої інстанції із тих підстав, що не було належним чином повідомлене про факт розгляду в межах справи № 916/939/15-г про банкрутство ТОВ «Ланжерон і К», з яким у ТОВ «Вінагропром» ніколи не було ніяких господарських відносин, питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу рухомого майна від 29.12.2014, укладеного між ПАТ «Златобанк» від імені боржника ТОВ «ЛАНЖЕРОН і К» та ФГ «Агрохолдинг-2OO7», зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковою Ю.В. у реєстрі за № 2147, частина предмету якого - обладнання, на теперішній час є власністю ТОВ «Вінагропром».
Наведені обставини були визнані апеляційним господарським судом як поважні для поновлення скаржнику пропущеного ним строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду від 27.12.2018.
Скаржник просить суд апеляційної інстанції визнати поважними причини неподання висновку судової експертизи № 20-5534 від 07.10.2020, виконаного Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, до суду першої інстанції, долучити вказаний висновок судової експертизи до матеріалів справи та надати йому правову оцінку як висновку судового експерта відповідно до положень ст.ст. 86, 104 ГПК України.
У випадку прийняття вказаного висновку до розгляду, ТОВ «Вінагропром» просить суд залишити без розгляду викладене ним по тексту апеляційної скарги клопотання про призначення по даній справі судової оціночної експертизи з огляду на той факт, що відповідне питання вже було досліджене у вищезазначеному висновку судової експертизи.
25.08.2021 від ТОВ «Глассрайз» надійшло клопотання про доручення доказів, а саме рецензії складеної 02.12.2020 на висновок експерта №20-5534 товарознавчої експертизи.
08.10.2021 від ТОВ «Вінагропром» надійшли заперечення щодо доручення до матеріалів справи рецензії на висновок експерта №20-5534 товарознавчої експертизи від 07.10.2020.
11.10.2021 від Фермерського господарства «Агрохолдінг 2007» надійшли письмові пояснення щодо доручення висновку експерта №20-5534 товарознавчої експертизи від 07.10.2020 та відсутності підстав для доручення рецензії на висновок експерта, складений на замовлення ТОВ «Глассрайз».
11.10.2021 від ТОВ «Шампань України» надійшли письмові пояснення щодо висновку експерта №20-5534 від 07.10.2020 та рецензії на висновок експерта, у якому просить залучити означений висновок експерта та відмовити ТОВ «Глассрайз» у залучені до матеріалів справи рецензії на висновок експерта. 
12.10.2021 від ТОВ «Глассрайз» надійшло клопотання про викликання в судове засідання судового експерта Маркуса Якова Ісааковича для надання усних пояснень щодо його висновку та надання відповідей на питання суд та учасників справи.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін.
У судове засідання, призначене на 12.10.2021, з`явились представники ТОВ «Глассрайз», ФГ «Агрохолдинг-2007», ТОВ «Шампань України» та Арбітражний керуючий Бєлоусов І.В.
Представник ТОВ «Глассрайз» та арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. у судовому засіданні висловилися проти вимог апеляційної скарги, просили суд апеляційну скаргу відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Представники ФГ «Агрохолдинг-2007» та ТОВ «Шампань України» у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагропром» підтримали і просили суд апеляційної інстанції її задовольнити.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагропром» був присутній як вільний слухач, у зв`язку з запізненням в судове засідання. 
Інші повноважні представники учасників справи у судове засідання не з`явились, про причини нез`явлення суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. 
В судовому засіданні Південно – західного апеляційного господарського суду 12.10.2021:
- залишено без розгляду клопотання ТОВ «Вінагропром» про призначення по даній справі судової оціночної експертизи, оскільки, що відповідне питання досліджене у висновку Експерта №20-5534 складеного 07.10.2020 товарознавчої експертизи, який приймається до розгляду судовою колегією (ухвала в протокольній формі).
- відмовлено у задоволенні усного клопотання ТОВ «Глассрайз» про призначення у справі судової товарознавчої експертизи, оскільки відповідне питання досліджене у висновку Експерта №20-5534 складеного 07.10.2020 товарознавчої експертизи та останній відповідає статті 101 ГПК України та Закону України «Про судову експертизу».
Крім того, незгода ТОВ «Глассрайз» із розміром вартості майна не є підставою для проведення нової експертизи, у зв`язку з чим, колегія суддів також відмовляє у задоволення клопотання про призначення у даній справі судової експертизи оцінки майна предмету застави. 
-          відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «Глассрайз» про виклик в судове засідання судового експерта Маркуса Якова Ісааковича та відкладення розгляду справи, оскільки виклик експерта за заявою учасників справи є правом, а не обов`язком суду, відповідно до ч.5 статті 98 ГПК України та суд не вбачає необхідності отримання додаткових пояснень Маркуса Якова Ісааковича щодо висновків, які вже були ним викладені в експертному дослідженні.
При цьому відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта, про виклик якого скаржник заявляв  клопотання, не має заздалегідь встановленої сили та оцінюється судом разом з іншими доказами згідно зі ст. 86 цього кодексу.
При цьому суд враховує, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. 
Колегія суддів звертає увагу, що 15.04.2021 на сайті Південно-західного апеляційного господарського суду опубліковано повідомлення за посиланням (https://swag.court.gov.ua/sud4872/pres-centr/news/1106396/) про зупинення відправки судової кореспонденції, у зв`язку з відсутністю асигнувань на оплату     послуг з відправки поштової кореспонденції та надсилання учасникам судових проваджень процесуальних документів виключно засобами електронного зв`язку.
Отже, в ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 була направлено сторонам на електронні адреси, а також телефонограмами.
Відправка ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду на зазначені електроні адреси підтверджується долученими до матеріалів справи роздруківками про доставлення електронного відправлення та телефонограмами. 
Відповідно до статті 240 ГПК України у судовому засіданні 12.10.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно до ч.1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
У відповідності до статті 272 Господарського процесуального кодексу якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 282 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав  може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.
Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до частини шостої статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закону про банкрутство).
Враховуючи вищевикладене, Південно - західний апеляційний господарський суд в даному випадку переглядає ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі № 916/939/15-г лише в межах доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагропром», які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи Південно - західний апеляційний господарський судом за апеляційною скаргою Фермерським господарством «Агрохолдинг – 2007».
Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.
18.06.2013 між ПАТ «Златобанк» та ТзОВ «Ланжерон і К» укладено кредитний договір № 176/12/13-KL (далі – договір).
Згідно з п. 1.2 договору банк надає позичальнику кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного п. 1.3 договору, а саме 2 500 000 грн., із кінцевою датою повернення кредитних коштів: не пізніше 17.06.2015. 
02.07.2013 між ПАТ «Златобанк» та ТзОВ «Ланжерон і К» укладено договір застави № 176/12/13-KL/S-1, пунктом 2.1 якого, передбачено, що цим договором забезпечуються вимоги заставодержателя щодо сплати заставодавцем (ТзОВ «Ланжерон і К») кожного і всіх його боргових зобов`язань у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі зі всіма змінами та доповненнями до нього.
Згідно з п. п. 3.1, 3.1.1, 3.2 договору застави предметом застави за цим договором є рухоме майно - виробниче обладнання, а саме: обладнання в кількості 267 одиниць згідно з додатком № 1, який є невід`ємною частиною договору застави. 
Предмет застави належить заставодавцю на праві власності. 
Протягом строку дії цього договору предмет застави зберігається за адресою: Одеська область,  Роздільнянський район, смт. Лиманське, вул. Леніна,39, утримувач ТзОВ «Ланжерон і К».
Відповідно до п. 3.3. та п. п. 3.3.2. договору застави від 02.07.2013 заставна вартість предмета застави відповідає ринковій вартості та складає 7  754 906грн. 
При зверненні стягнення та реалізації предмета застави заставодержатель не буде будь – яким чином обмежений зазначеною вартістю предмета застави. Заставодержатель переглядає вартість предмета застави з урахуванням змін та кон`юнктури ринку не рідше одного разу на рік.   
За приписами п. п. 4.4.1., 4.4.2., 4.4.3 договору, заставодержатель має право: 
- у випадку невиконання зобов`язань за кредитним договором, переважно перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави шляхом його реалізації способом, визначеним на розсуд заставодержателя. 
- переважно перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за кредитним договором в тому обсязі, який є на момент фактичного задоволення, зокрема – суму основного боргу, проценти, комісії, неустойку, збитки, завдані простроченням виконання, витрати, пов`язані з утриманням та зверненням стягнення на предмет застави та ін. 
- звернути стягнення на предмет застави в тому числі достроково, у випадках, передбачених кредитним договором та цим договором обравши на власний розсуд спосіб звернення стягнення.
Рішенням (заочним) Київського районного суду м. Одеси від 14.07.2014 у справі №520/3850/14-ц встановлено неналежне виконання ТзОВ «Ланжерон і К» умов кредитного договору від 18.06.2013 № 176/12/13-KL та виникнення у останнього заборгованості перед ПАТ «Златобанк» у сумі 2   350  771,30грн. 
29.12.2014 між ПАТ «Златобанк», яке діяло від імені ТзОВ «Ланжерон і К» та ФГ «Агрохолдинг – 2007» було укладено договір купівлі-продажу рухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковою Ю.В., реєстровий № 2147.
Відповідно до п. 1 наведеного договору продавець передає у власність, а покупець приймає у власність (купує) рухоме майно – виробниче обладнання, а саме – обладнання в кількості 267 одиниць згідно з додатком № 1 до договору застави від 02.07.2013 №176/12/13-KL/S-1, що належить боржнику (ТзОВ «Ланжерон і К») на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна цілісного майнового комплексу 101-11 від 20.11.2003, акту приймання-передачі від 25.11.2003, який є невід`ємною частиною договору купівлі-продажу та зобов`язується оплатити його вартість в порядку та строки, визначені цим договором.  
Наявність обладнання підтверджується даними бухгалтерського обліку, обладнання обліковується на балансі боржника, що підтверджується балансовою довідкою боржника № 2008 по рахунку № 10 «Основні засоби» станом на 02.07.2013. 
Пунктом 2 договору купівлі-продажу від 29.12.2014 передбачено, що за домовленістю сторін вартість обладнання, яке є предметом цього договору визначається в сумі 1803 559 грн. 
Реалізація ПАТ «Златобанк» рухомого майна боржника за ціною, значно нижчою ніж ринкова, а саме лише за 1 803 559 грн., в той час як відповідно до договору застави від 02.07.2013 № 176/12/13-КL/S-1 заставна вартість предмета застави відповідала його ринковій вартості та складала 7 754 906 грн., стало підставою для звернення ТзОВ «ГЛАССРАЙЗ» до господарського суду з даним позовом на підставі ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в межах справи про банкрутство ТОВ «Ланжерон і К».
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 заяву ТзОВ «ГЛАССРАЙЗ» задоволено у повному обсязі; визнано недійсним договір купівлі-продажу рухомого майна від 29.12.2014, укладений між ПАТ «Златобанк», яке діяло від імені ТзОВ «Ланжерон і К» та ФГ «Агрохолдинг – 2007», зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковою Ю. В. у реєстрі за №2147.
Місцевий господарський виходив з того, що  відчуження майна боржника за ціною, що є значно нижчою за її ринкову вартість, безпідставно зменшили розмір активів, призвели до зменшення обсягу майна боржника та неспроможності боржника виконати зобов`язання перед кредиторами, а в подальшому стали підставою для порушення щодо боржника справи про банкрутство та визнання банкрутом останнього,  що свідчить про наявність підстав для визнання договору купівлі-продажу рухомого майна від 29.12.2014 недійсним в порядку ч. 1 ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2019 ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі № 916/939/15-г залишено без змін, апеляційну скаргу Фермерського господарства «Агрохолдинг – 2007» - без задоволення.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погодилася з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання недійсним спірного договору на підставі ст. 20 Закону про банкрутство, зазначивши при цьому, що невиконання ФГ «Агрохолдинг – 2007» покладених на нього процесуальних обов`язків щодо надання доступу до об`єкту дослідження, унеможливило проведення експертизи, не довело відповідність вартості майна згідно договору в сумі 1 803 559 грн. ринковим цінам на момент укладення договору.
Водночас суд визнав, що продаж, здійснений за спірним договором, вчинено відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», від імені боржника.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції відбулись наступні процесуальні дії.
18.11.2015 до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання ТзОВ «Глассрайз» про призначення судової оціночної експертизи, в якому заявник просив: призначити у справі судову оціночну експертизу, перед якою поставити питання щодо визначення дійсної ринкової вартості майна, що належало ТОВ «Ланжерон і К»; проведення експертизи доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз та зобов`язати ФГ «Агрохолдинг – 2007» забезпечити експертам необхідний доступ до нерухомого майна з метою проведення експертизи. 
Ухвалою суду від 02.02.2016 до участі у справі залучено Фермерське господарство «Агрохолдінг – 2007» та Публічне акціонерне товариство «Златобанк».
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.02.2016 призначено судову оціночну експертизу, проведення експертизи доручено Одеському науково - дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (далі – ОНДІСЕ), зобов`язано ФГ «Агрохолдінг-2007» забезпечити доступ і можливість проведення експертизи, тощо. 
31.08.2016 ОНДІСЕ повідомив Господарський суд Одеської області про неможливість виконання  експертизи №1056/24 від 15.08.2016 за матеріалами справи №916/939/15-г.
Листом від 01.09.2016 за підписом судді ОНДІСЕ було повідомлено, що відповідно до ухвали Господарського суду Одеської області від 23.02.2016 ФГ «Агрохолдінг – 2007» зобов`язано забезпечити доступ до об`єктів і можливість проведення експертизи.
ОНДІСЕ листами від 22.11.2016, 29.11.2016 просив суд письмово погодити строки виконання експертизи та клопотав про надання додаткових документів по справі, доказів оплати за виконання експертизи та надання доступу до об`єкта дослідження.
19.10.2017 ОНДІСЕ звернувся до суду з клопотанням про надання доступу до об`єкту дослідження у присутності усіх сторін.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.10.2017 за клопотанням ОНДІСЕ зобов`язано ФГ «Агрохолдінг-2007» забезпечити спеціалістам ОНДІСЕ безперешкодний доступ до об`єкту дослідження, попередньо погодивши час обстеження та зобов`язано всіх сторін по справі бути присутніми при дослідженні об`єкту.
Окремою ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.12.2017 зобов`язано ФГ «Агрохолдинг – 2007» забезпечити спеціалістам ОНДІСЕ безперешкодний доступ до об`єкту дослідження, попередньо погодивши час та дату обстеження та зобов`язано всіх сторін по справі бути присутніми при дослідженні об`єкту. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.02.2018 стягнуто з ФГ «Агрохолдинг – 2007» на користь Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України штраф у розмірі 8  810,00 грн. у зв`язку з ухиленням від вчинення дій, покладених судом на ФГ «Аргохолдинг 2007», а саме не виконання вимог ухвал суду, не повідомлення про результати розгляду окремої ухвали та зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству з приводу неможливості проведення судової експертизи.
09.02.2018 до Господарського суду Одеської області надійшло повідомлення ОДНІСЕ про неможливість виконання судової комплексної оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи у зв`язку з відсутністю доступу до об`єкта дослідження. 
ТзОВ «Глассрайз» подано Господарського суду Одеської області клопотання (вх.№17762/18) про залучення до матеріалів справи оригінал висновку експерту за результатами проведення комплексного товарознавчого, оціночно-будівельного, оціночно-земельного експертного дослідження від 21.05.2018 №2/5-18 та експертного висновку Одеської регіональної торгово-промислової палати, проведеного ПП «Бюро Маркуса». 
Згідно висновку №2/5-18 від 21.05.2018 вартість рухомого майна винзаводу, яке належало на праві власності ТзОВ «Ланжерон і К» станом на 29.14.2014 (дату укладення договору купівлі-продажу між ПАТ «Златобанк» та ФГ «Агрохолдинг – 2007») становила 15   040   731 грн. без ПДВ.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.09.2018, зокрема, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінагропром».           Водночас, в судових рішеннях звіт про оцінку ПП «Бюро Маркуса» не визнано основним доказом у цій справі, він оцінювався за загальними правилами оцінки доказів, у відповідності до положень ст. 104 ГПК України.
Позиція Південно – західного апеляційного господарського суду.
Південно - західний апеляційний господарський суд в даному випадку переглядає ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі № 916/939/15-г лише в межах доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагропром», які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи Південно - західний апеляційний господарський судом за апеляційною скаргою Фермерським господарством «Агрохолдинг – 2007».
За змістом поданої Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагропром» апеляційної скарги, останній посилається на те, що не товариство не було присутнє під час як постановлення оскаржуваної ухвали, так і під час її апеляційного перегляду, що наділяє скаржника правом на поданим апеляційної скарги на судове рішення після закінчення його апеляційного перегляду.
Подана ТОВ «ВІНАГРОПРОМ» апеляційна скарга обґрунтована посиланням на той факт, що ціна майна, яке було відчужене від імені боржника заставодержателем АТ «Златобанк», не була меншою за ринкові ціни на відповідне майно, які існували в момент вчинення правочину. За переконанням ТОВ «ВІНАГРОПРОМ», для вирішення питання про недійсність правочину на підставі ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановленню підлягає дійсна ринкова вартість майна, яке є предметом спірного договору, що в свою чергу можливе виключно шляхом проведення відповідної судової експертизи з цього питання.
ФГ «Агрохолдинг-2007» не могло забезпечити доступ до майна, яке було об`єктом експертного дослідження, із тих підстав, що воно не було його власником, оскільки із 26.05.2015 вказане майно перебувало у власності ТОВ «Шампань України», з 29.08.2016 перебувало в оренді у ТОВ «Вінагропром», а з 20.06.2018 - частина вказаного майна у кількості 67 одиниць стало власністю ТОВ «Вінагропром».
Так, за твердженням скаржника, встановлена судом підстава неможливості проведення судової експертизи у вигляді перешкоджання з боку ФГ «Агрохолдинг-2007» можливості її проведення через не допуск до об`єкту дослідження не відповідає фактичним обставинам справи та, як наслідком, свідчить про порушення судом першої інстанції норм ч. 4 ст. 102 ГПК України щодо визнання встановленою обставини справи у вигляді невідповідності вартості майна, за якою воно було відчужене за умовами спірного договору, дійсним (ринковим) цінам.
Як зазначено вище, разом з апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінагропром» звернулось з клопотанням до суду апеляційної інстанції про призначення по справі 916/939/15-г судової оціночної експертизи, проведення якої доручити Одеському науково – дослідному інституту судових експертиз, на вирішення якої поставити наступне питання:
-          Якою станом на 29.12.2014 року була дійсна ринкова вартість рухомого майна виробничого обладнання, що належало на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Ланжерон і К», а саме: обладнання у кількості 267 одиниць, згідно додатку №1 до Договору застави № 176/12/13-KL/S-1 від 02.07.2013 року та Додатку №1 до Договору купівлі – продажу від 29.12.2017 року. 
Водночас, 13.10.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінагропром» до суду надано висновок Експерта №20-5534 товарознавчої експертизи складеного 07.10.2020 а вирішення якої було поставлене таке питання:
-          Якою станом на 29.12.2014 року була дійсна ринкова вартість рухомого майна виробничого обладнання, що належало на праві власності ТОВ «Ланжерон і К», а саме обладнання у кількості 267 одиниць, згідно додатку № 1 до договору застави № 176/12/13-KL/S-l від 02.07.2013 року та додатку № 1 до договору купівлі-продажу від 29.12.2014 року.
За результатами проведення дослідження Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз було складено висновок експерта товарознавчої експертизи від 07.10.2020 № 20-5534, у відповідності до якого ринкова вартість рухомого майна виробничого обладнання, що належало на праві власності ТОВ «Ланжерон і К», а саме: обладнання у кількості 267 одиниць. Згідно додатку № І до договору застави № 176/12/13-KL/S-l від 02.07.2013 року та додатку № І до договору купівлі-продажу від 29.12.2014 року, могла складати 1 887 069,30 грн.
Вказаний висновок підписаний судовим експертом Мінаєвою О.О., яка має відповідну кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів». У висновку зазначено про обізнаність судового експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку (ст. 384 КК України) та за відмову від дачі висновку (ст. 385 КК України).
Відповідно до частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).
За змістом статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частинами 1, 2 статті 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з частинами 1, 2 статті 98 ГПК України висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
З аналізу частин 1, 5, 6 статті 101 ГПК України вбачається, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Відповідно до статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.
Отже, ухвалюючи судове рішення, суд усебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо досліджує всі наявні у справі докази, зокрема і висновок експерта, складений за результатами експертизи на замовлення учасника справи, що за змістом статті 104 ГПК України є доказом у справі та не має для суду заздалегідь встановленої сили. 
Щодо поданої ТОВ «Глассрайз» рецензії на висновок експерта №20-5534 товарознавчої експертизи від 07.10.2020, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 2 Порядку проведення рецензування висновків судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.02.2020 року № 335/5, рецензування висновків проводять співробітники НДУСЕ, які мають кваліфікацію судового експерта з тієї експертної спеціальності, за якою складено поданий на рецензування висновок, та не менше ніж трирічний стаж експертної роботи.
З рецензії на висновок експерта № 20-5534 товарознавчої експертизи від 07.10.2020 року вбачається, що її складено та підписано 02.12.2020 року кандидатом юридичних наук Прохоровим-Лукіним Григорієм Вікторовичем, який має вищу юридичну освіту, вищу спеціальну освіту у сфері інтелектуальної власності та вищий кваліфікаційний клас судового експерта , кваліфікацію судового експерта зокрема по спеціальності « 13.9 Економічні дослідження у сфері інтелектуальної власності», автора та співавтора більш як 160 наукових праць у галузі судової експертизи, що має загальний стаж експертної роботи 30 років; Бугровою Надією Костянтинівною, яка має вищу торгово-економічну освіту, кваліфікацію товарознавця вищої кваліфікації, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.1 «Оцінка машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання», свідоцтво МІ-О № 1796 від 27.05.2016 року, термін дії - до 13.12.2022 року, кваліфікаційне посвідчення № 509 від 20.11.1998 року за кваліфікацією «Експерт з питань оцінки нерухомості, майна, немайнових прав і бізнесу», посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 11359-ПК від 18.07.2019 року за напрямком «Оцінка об`єктів в матеріальній формі» та спеціалізацією в межах напрямку «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості, у тому числі земельних ділянок та майнових прав на них), «Оцінка машин і обладнання», «Оцінка колісних транспортних засобів», «Оцінка літальних апаратів», «Оцінка судноплавних засобів», свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 2540 від 30.03.2005 року, стаж практичної експертної роботи 38 років.
Відповідно до відомостей з Реєстру атестованих судових експертів, Прохоров - Лукін Григорій не отримував свідоцтва на право проведення товарознавчих експертиз (а саме: 12.1. визначення вартості машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання), інші свідоцтва були анульовані 18 жовтня 2011 року у зв`язку із звільненням даного експерта, вказаний експерт не є співробітником НДУСЕ.
Відповідно до відомостей з Реєстру атестованих судових експертів, Бугрова Надія Костянтинівна має діюче свідоцтво на право проведення товарознавчих експертиз (а саме: 12.1. визначення вартості машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання), однак вказаний експерт не є співробітником НДУСЕ, які мають кваліфікацію судового експерта з тієї експертної спеціальності, за якою складено поданий на рецензування висновок.
Отже, рецензії на висновок експерта №20-5534 товарознавчої експертизи від 07.10.2020 проведено поза процедурою проведення та оформлення результатів рецензування, визначеної Порядком проведення рецензування висновків судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.02.2020 року № 335/5, у зв`язку з чим не є належним доказом необґрунтованості або неповноти висновку експерта товарознавчої експертизи №20- 5534 від 07.10.2020.
Позиція суду апеляційної інстанції.
Як зазначено вище, 02.07.2013 між ТОВ «Ланжерон і К» та ПАТ «Златобанк» укладено договір застави № 176/12/13-KL/S-l, за умовами якого цим договором забезпечуються вимоги Заставодержателя щодо сплати Заставодавцем (ТОВ «Ланжерон і К») кожного і всіх його боргових зобов`язань у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі зі всіма змінами та доповненнями до нього (п. 2.1 договору застави від 02.07.2013).
Предметом застави за цим договором є рухоме майно - виробниче обладнання, а саме: обладнання в кількості 267 одиниць згідно з додатком № 1, який є невід`ємною частиною договору застави. Предмет застави належить Заставодавцю на праві власності. Протягом строку дії цього договору предмет застави зберігається за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, смт. Лиманське, вул. Леніна,39. утримувач ТОВ «Ланжерон і К» (п. 3 .1., п. 3 .1.1., п. 3.2. договору застави від 02.07.2013).
Відповідно до пунктів 6.2., 6.3., 6.4. договору застави від 02.07.2013 Заставодавець має право задовольнити із вартості предмета застави всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин (заставні випадки). зокрема, несплата Заставодавцем будь-якої суми, що входить до складу боргових зобов`язань у такому розмірі, у такій валюті та у такому порядку, що встановлені договором Застави. Жодне положення цього договору не може тлумачитись як таке, що обмежує права Заставодержателя на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави, зокрема, як продаж Заставодержателем предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем або на публічних торгах. Порядок реалізації предмета застави для погашення заборгованості за кредитним договором визначається Заставодержателем та може здійснюватися із залученням Заставодавця, так і без нього, всіма можливими шляхами.
Пунктами 4.4.1., 4.4.2. договору Застави від 02.07.2013 передбачено, що Заставодавець має право у випадку невиконання зобов`язань за кредитним договором, переважно перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета Застави шляхом його реалізації способом, визначеним на розсуд Заставодержателя. Заставодержатель має право переважно перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за кредитним договором в тому обсязі, який є на момент фактичного задоволення, зокрема - суму основного боргу,
Пунктом 4.4.3. договору Застави встановлено, що Заставодавець має право звернути стягнення на Предмет застави, в тому числі достроково, у випадках, передбачених Кредитним договором та за цим Договором, обравши на свій розсуд спосіб звернення стягнення.
Відповідно до п. 3.3., 3.3.2. договору застави від 02.07.2013 заставна вартість предмета застави відповідає ринковій вартості та складає 7754906 грн. ОО коп. При цьому сторони погодилися, що при зверненні стягнення та реалізації предмета застави Заставодержатель не буде будь - яким чином обмежений зазначеною вартістю предмета застави. Сторони домовились, що Заставодержатель переглядає вартість предмета застави з урахуванням змін та кон`юнктури ринку не рідше одного разу на рік.
Колегія суддів зауважує, що при укладені Договору Застави від 02.07.2013 сторони на власний розсуд визначили умови звернення стягнення та реалізації предмета застави, зокрема  надано право Банку реалізувати предмет застави за ціною відмінною від визначеної в Договорі Застави.
29.12.2014 між ПАТ «Златобанк», яке діяло від імені ТзОВ «Ланжерон і К» та ФГ «Агрохолдинг – 2007» було укладено договір купівлі-продажу рухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковою Ю.В., реєстровий № 2147.
Відповідно до п. 1 наведеного договору продавець передає у власність, а покупець приймає у власність (купує) рухоме майно – виробниче обладнання, а саме – обладнання в кількості 267 одиниць згідно з додатком № 1 до договору застави від 02.07.2013 №176/12/13-KL/S-1, що належить боржнику (ТзОВ «Ланжерон і К») на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна цілісного майнового комплексу 101-11 від 20.11.2003, акту приймання-передачі від 25.11.2003, який є невід`ємною частиною договору купівлі-продажу та зобов`язується оплатити його вартість в порядку та строки, визначені цим договором.  
Наявність обладнання підтверджується даними бухгалтерського обліку, обладнання обліковується на балансі боржника, що підтверджується балансовою довідкою боржника № 2008 по рахунку № 10 «Основні засоби» станом на 02.07.2013. 
Пунктом 2 договору купівлі-продажу від 29.12.2014 передбачено, що за домовленістю сторін вартість обладнання, яке є предметом цього договору визначається в сумі 1803 559 грн. 
Під час розгляду справи в суді першої інстанції, були надані наступні звіти оцінки спірного майна:
Згідно з висновком про вартість об`єкта оцінки ТОВ «Експерт-Альянс» у звіті з незалежної оцінки від 03.11.2014, ринкова вартість рухомого майна для відчуження - обладнання в загальній кількості 267 одиниць, що є предметом застави за договором застави від 02.07.2013 №176/12/13-KL/S-1, станом на 03.11.2014 з округленням - становить 1803559,00 грн. 
Звіт ПП «Бюро Маркусю», у відповідності до якого вартість майна, яке було предметом договору купівлі-продажу від 29.12.2014, складає 15 040 731 грн.
Таким чином, матеріали справи містять взаємосуперечливі докази щодо дійсної ринкової вартості обладнання, яке виступало предметом спірного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.
Згідно з ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником. 
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» правочини (договори) або майнові дії вчинені боржником, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство з такої підстави, зокрема, як здійснення боржником відчуження або придбання майна за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів.
Стаття 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є спеціальною по відношенню до загальних, встановлених ЦК України підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом. Оскільки Закон про банкрутство передбачає додаткові, спеціальні підстави для визнання правочинів недійсними, укладених протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, дії боржника, які безпідставно чи сумнівно зменшують розмір активів боржника можуть бути розцінені як такі, що направлені на обмеження інтересів кредиторів, призводять до зменшення обсягу майна боржника та неспроможності боржника виконати зобов`язання перед кредиторами та в подальшому - до порушення щодо боржника справи про його банкрутство.
Щодо визначення підстав, за якими оспорюваний правочин може визнаватися недійсним, враховуючи приписи частини першої статті 58 Конституції України, слід керуватися статтею 20 Закону про банкрутство, оскільки саме ця норма права була чинною на час укладення та виконання цього правочину (договору).
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 911/956/17.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Згідно із частинами другою та третьою статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили.
Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і  не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними  та зводяться до зловживання правом.
Така правова позиція неодноразово була викладена Верховним Судом у своїх постановах, зокрема від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 13.10.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011.
Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 по справі № 910/12809/16, ключовим та важливим в розумінні положень ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» при наданні правової оцінки наявності підстав для визнання недійсним правочину, вчиненого боржником у підозрілий період (протягом року, що передував порушенню провадження у справі про банкрутство), із підстави заниження ціни продажу майна є встановлення його (майна) дійсної реальної вартості станом на момент вчинення правочину за допомогою судової експертизи.
Так, відповідно до висновку судової експертизи № 20-5534 від 07.10.2020, виконаного Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, ринкова вартість рухомого майна виробничого обладнання, що належало на праві власності ТОВ «Ланжерон і К», а саме: обладнання у кількості 267 одиниць. Згідно додатку № 1 до договору застави № 176/12/13-КЦS-1 від 02.07.2013 року та додатку № І до договору купівлі-продажу від 29.12.2014 року, могла складати 1  887 069,30 грн.
В той же час, відповідно до умов вказаного договору майно було відчужене за ціною 1 803  559,00 грн. 
Таким чином, різниця між вартістю майна, яка зазначена у спірному договорі, та ринковою вартістю цього майна складає 83 510,30 грн. або 4,63%.
Колегія суддів приймає до уваги висновок експертизи № 20-5534 від 07.10.2020, оскільки експертом був проведений зовнішній огляд об`єктів дослідження (обладнання винзаводу).
Проте, місцевий господарський суд, розглядаючи справу, дослідив лише звіт ПП «Бюро Маркуса» про оцінку майна в сумі – 15   040  731 грн., який складений на підставі даних наданих ТОВ «Глассрайз» та матеріалів мережі Інтернету, тобто без дослідження самого об`єкта (обладнання винзаводу).
Судова колегія відзначає, що наявні матеріали справи не містили жодних інших доказів станом на час винесення оскаржуваної ухвали на підтвердження того, що боржник, здійснив відчуження майна за ціною нижчою ніж ринкова.
Колегія суддів зауважує, що ціна майна, відчуженого за спірним договором, фактично є меншою за ринкову ціну цього майна на 83 510,30 грн. або на 4,63%, тобто у випадку продажу спірного майна за ціною 1  887 069,30 грн. (більш на 83 510,30 грн.) усі кошти отриманих від продажу спірного майна були би перераховані Публічного акціонерного товариства «Златобанк» відповідно до договору Застави від 02.07.2013, оскільки заборгованість ТзОВ «Ланжерон і К» перед ПАТ «Златобанк» у сумі складала 2   350  771,30тгрн. відповідно до Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.07.2014 у справі №520/3850/14-ц, а отже означена сума ніяким чином не могла призвести ТзОВ «Ланжерон і К» до неплатоспроможності, а також не могла бути направлена на задоволення вимог кредиторів, як зазначило Товариство з обмеженою відповідальністю «Глассрайз» у завяі про визнання недійсним договору купівлі-продажу рухомого майна боржника, у зв`язку з чим не може свідчити про наявність ознак, визначених ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», як підстава для недійсності спірного договору.
В свою чергу, жодних інших підстав для визнання договору недійсними заявником у своїй заяві не зазначено та судом не встановлено.
Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Висновки колегії суддів апеляційного господарського суду.
При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що ухвала Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі №916/939/15-г вже переглядалася в апеляційному порядку за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Агрохолдинг – 2007» .
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2029 у справі №916/939/15-г апеляційну скаргу Фермерського господарства «Агрохолдинг – 2007» залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі №916/939/15-г - без змін
Стаття 272 ГПК України регулює порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи.
Відповідно до положень ч.ч.1, 3, 4 зазначеної статті якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.
За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 282 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-6 частини першої цієї статті.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування пунктів 1, 2, 3, 4 ухвали Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2029 у справі №916/939/15-г та про ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Глассрайз» про визнання недійсним договору купівлі-продажу рухомого майна боржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 272, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагропром» - задовольнити.
Постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 24.04.2019 у справі № 916/939/15-г - скасувати.
Пункти 1, 2, 3, 4 ухвали Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі № 916/939/15-г - скасувати. Прийняти нове рішення.
Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Глассрайз» про визнання недійсним договору купівлі-продажу рухомого майна боржника (вх.н. 3-1766/15 від 23.10.2015).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 18.10.2021.

Головуючий суддя                                                                       Філінюк І.Г.

Суддя                                                                                          Бєляновський В.В.

Суддя                                                                                          Богатир К.В.