ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/12257/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Волковицька Н. О. - головуючий, Міщенко І. С., Могил С. К.,
секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Томас & Сімонова" 
на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 у справі
за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по               м. Києву,
до Приватного підприємства "Томас&Сімонова", 
про розірвання договору.

У судовому засіданні взяли участь представники: позивача - Васильєва Т. С., відповідача - Новіцька І. Л. (адвокат).

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень
1.1. У серпні 2020 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Томас&Сімонова" (далі - ПП "Томас&Сімонова") про розірвання договору про надання послуг з оцінки об'єкта приватизації № 1.1 від 13.02.2020, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по               м. Києву та ПП "Томас&Сімонова" (далі - спірний договір).
1.2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що звіт про незалежну оцінку є таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний, що визначено рецензію на звіт. За таких підстав, просить суд розірвати спірний договір.
1.3. Заперечуючи проти позову, ПП "Томас&Сімонова" зазначало, що рецензія на звіт є помилковою та досить упередженою, оскільки якість виконаної роботи та можливість використання звіту підтверджено екзаменаційною комісією Фонду державного майна України, Громадською організацією "Всеукраїнське об`єднання "Українське товариство оцінювачів" та Громадською організацією "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки".
2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 (суддя Шкурдова   Л.   М.), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 (Дідиченко М. А. - головуючий, судді Руденко   М. А., Пономаренко Є. Ю.) позові вимоги задоволено в повному обсязі; розірвано договір про надання послуг з оцінки об'єкта приватизації № 1.1 від 13.02.2020, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м.   Києву та ПП   "Томас&Сімонова"; стягнуто з ПП   "Томас&Сімонова" на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву судовий збір у сумі 2 102,00 грн.
2.2. Рішення суду арґументовано тим, що виконаний ПП   "Томас&Сімонова" звіт про незалежну оцінку майна не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, він є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний, що встановлено у рецензії на звіт про незалежну оцінку, складеній Стегнюком О. Д., а відтак такий звіт не може бути використаний позивачем з метою приватизації шляхом викупу, тобто неможливо досягнути цілей договору. Ураховуючи наведене, місцевий господарський суд, із висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що неотримання позивачем очікуваного при укладенні договору у виді звіту про оцінку, виконаного ПП   "Томас&Сімонова", встановлює істотність порушення відповідачем умов спірного договору, а тому позовні вимоги позивача про розірвання договору є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
3. Короткий зміст касаційної скарги і заперечення на неї
3.1. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 і постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 у справі № 910/12257/20, ПП "Томас&Сімонова" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
3.2. За змістом касаційної скарги (у редакції, заяви про усунення недоліків) її подано на підставі положень пунктів 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
3.3. Скаржник наголошує на відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування положень частини 2 статті 2 та частини 2 статті 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оцінку діяльності в Україні" щодо чіткого розуміння переліку кваліфікаційних вимог, що ставляться до рецензента. Така відсутність, на думку скаржника, призвела до розбіжностей в розумінні органу, який здійснює державне регулювання у сфері оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності та суб'єкта, який фактично здійснює оцінку. Виходячи із того, що відносини щодо оцінки майна є незвичайно поширеними є необхідність формування єдиної правозастосовчої практики задля врегулювання цього питання.
Крім цього, скаржник зазначає, що апеляційний господарський суд необґрунтовано відхилив клопотання відповідача про витребування доказів, які мають значення для правильного вирішення цієї справи, що, на думку скаржника, є підставою для скасування судових рішень на підставі положень пункту 3 частини 3 статті 310 ГПК України.
3.4. У відзиві Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, рішення та постанову - залишити без змін.
3.5. Верховний Суд звертає увагу, що у зв'язку із відпусткою судді Верховного Суду Случа О. В., відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями, для розгляду справи № 910/12257/20 визначено колегію суддів Верховного Суду у такому складі: доповідач - Волковицька Н. О., судді Міщенко   І.   С., Могил С. К.
4. Фактичні обставини справи, встановлені судами
4.1. Як свідчать матеріали справи та установили суди попередніх інстанцій, 13.02.2020 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м.   Києву (Замовник) та ПП   "Томас&Сімонова" (Суб'єкт оціночної діяльності) укладено спірний договір, відповідно до умов якого Суб'єкт оціночної діяльності за завданням Замовника надає послуги з незалежної оцінки об'єкта малої приватизації державної власності - окремого майна - майнового комплексу - санаторію (недіючого) загальною площею 1061,9 кв.м, а саме: водолікарні (літера А) загальною площею 793,0 кв.м, ізолятора (літера Б) загальною площею 158,3 кв.м, літнього павільйону (літера В) загальною площею 87,3 кв.м, майстерні (літера Г) загальною площею 13,5 кв.м, туалету (літера Д) загальною площею 9,8 кв.м, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Федора Максименка (Червонофлотська), 3, а замовник зобов'язується прийняти надані послуги та оплатити їх.
Суб'єкт оціночної діяльності зобов'язаний надати послуги з оцінки Об'єкта оцінки на дату оцінки 31.01.2020 (пункт 4.1 спірного договору).
У пункті 4.2 спірного договору зазначено, що надання послуг з оцінки Об'єкта оцінки здійснюється в два етапи: 
перший етап - складання звіту про оцінку Об'єкта оцінки. Строк надання послуг з оцінки Об'єкта оцінки - 15 (п'ятнадцять) календарних днів від дати підписання цього Договору.
другий етап - доопрацювання звіту про оцінку Об'єкта оцінки з метою приведення його у відповідність із Методикою оцінки, національними стандартами оцінки та іншими нормативно-правовими актами з оцінки майна у строк, що не перевищує 15 календарних днів, у разі: виявлення Замовником невідповідності звіту про оцінку Об'єкта оцінки нормативно - правовим актам; виявлення під час рецензування недоліків у звіті про оцінку об'єкта оцінки. 
Загальна вартість надання послуг з оцінки об'єкта оцінки становить 10 660,00 грн (пункт 5.1 спірного договору).
Згідно з пункту 6.2 спірного договору Суб'єкт оціночної діяльності зобов'язаний своєчасно надавати послуги з оцінки Об'єкта оцінки відповідно до абзацу другого пункту 4.2 розділу 4 Договору та в разі потреби своєчасно доопрацювати звіт про оцінку Об'єкта оцінки відповідно до абзацу другому пункту 4.2 розділу 4 Договору. 
Відповідно до пункту 6.3 спірного договору Суб'єкт оціночної діяльності зобов'язаний доводити правильність оцінки (її достовірність та об'єктивність). Одночасно з виконанням звіту про оцінку Об'єкта оцінки Суб'єкт оціночної діяльності забезпечує надання рецензії на звіт, виконаної Експертною Радою Саморегулівної організації оцінювачів.
Пунктом 6.10 спірного договору передбачено, що Суб'єкт оціночної діяльності зобов'язаний скласти Звіт про оцінку Об'єкта оцінки та висновок про його вартість відповідно до вимог Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440. із застосуванням офіційно-ділового стилю. Мова Звіту про оцінку Об'єкта оцінки та висновок про його вартість повинна відповідати сучасним правописним нормам.
Відповідно до пункту 7.1 спірного договору після завершення надання послуг з оцінки у строк, передбачений абзацом другим пункту 4.2 розділу 4 договору, Суб'єкт оціночної діяльності передає Замовнику звіт про оцінку Об'єкта оцінки у двох примірниках та висновок про його вартість у трьох примірниках, що оформлені в установленому порядку. Суб'єкт оціночної діяльності на вимогу Замовника зобов'язаний надати роз'яснення щодо звіту про оцінку Об'єкта оцінки. У разі потреби Суб'єкт оціночної діяльності доопрацьовує звіт про оцінку Об'єкта оцінки з метою приведення його у відповідність із нормативно-правовими актами. Строк доопрацювання Суб'єктом оціночної діяльності звіту про оцінку Об'єкта оцінки узгоджується із Замовником. Доопрацювання звіту про оцінку Об'єкта оцінки відбувається в строк, передбачений абзацом третім пункту 4.2 розділу 4 договору. 
Згідно з пунктом 7.2 спірного договору одночасно з передачею звіту про оцінку Об'єкта оцінки Суб'єкт оціночної діяльності передає Замовнику всю інформацію щодо Об'єкта оцінки, яку було зібрано ним у процесі надання послуг з оцінки Об'єкта оцінки, та проект акта приймання-передачі послуг з оцінки Об'єкта оцінки.
У пункті 7.3 спірного договору зазначено, що Замовник забезпечує рецензування звіту про оцінку Об'єкта оцінки. Відповідно до доручення Фонду державного майна України від 20.01.2020 № К/4 рецензування звіту здійснює рецензент, що працює в центральному апараті Фонду державного майна України. Висновок про вартість Об'єкта оцінки підлягає затвердженню відповідно до вимог Методики оцінки, якщо за результатами рецензування такий звіт кваліфікується за категорією, ознаки якої зазначені в абзаці другому або третьому пункту 67 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440. Наявність такої рецензії та затвердженого висновку про вартість Об'єкта оцінки є підставою для підготовки та підписання акта приймання-передачі послуг з оцінки Об'єкта оцінки.
Датою завершення надання послуг з оцінки Об'єкта оцінки є дата підписання акта приймання-передачі послуг з оцінки Об'єкта оцінки (пункт 7.6 спірного договору).
Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором, але не пізніше ніж до 31.12.2020 (розділ 10 спірного договору).
02.03.2020 за вих. 14230-09/1956 Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву направило на адресу Фонду державного майна України лист, яким було надіслано на рецензування Звіт про незалежну оцінку майна.
За результатами рецензування, проведеного Фондом державного майна України (рецензія від 18.03.2020 № 99-20-0097), встановлено, що звіт про оцінку не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, зазначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків.
Листом від 01.06.2020 за вих. № 06/01-20 відповідач направив на адресу позивача звіт про незалежну оцінку майна.
05.06.2020 за вих. № 30-09/4577 Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву повторно направило на адресу Фонду державного майна України на рецензування після доопрацювання Звіт про оцінку, виконаний суб'єктом оціночної діяльності ПП "Томас&Сімонова".
Фонд державного майна України забезпечив рецензування наданого Звіту про оцінку, за результатами якого у рецензії від 26.06.2020 № 99-20- 0210  встановлено, що Звіт про оцінку є неякісним та/або непрофесійним і не може бути використаний. Відповідно, Звіт про оцінку не може бути прийнятий Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву як Замовником за спірним договором та використаний в подальшій роботі.
Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву направило лист від 03.07.2020 за вих. №30-09/5464 з договором про припинення договору про надання послуг з оцінки об'єкта приватизації від 13.02.2020 №1.1 на підписання ПП   "Томас&Сімонова".
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву зазначає, що звіт про незалежну оцінку є таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний, що визначено рецензію на звіт, у зв'язку з чим просить суд розірвати спірний договір.
5. Позиція Верховного Суду
5.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
5.2. Частиною 1 статті 300 ГПК України визначено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
5.3. Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, Верховний Суд зазначає таке.
У поданій касаційній скарзі (у редакції, заяви про усунення недоліків) та з урахуванням пояснень наданих представником скаржника у судовому засіданні, ПП   "Томас&Сімонова" наголошує на відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування положень частини 2 статті 4 та частини 2 статті 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оцінку діяльності в Україні" щодо чіткого розуміння переліку кваліфікаційних вимог, що ставляться до рецензента. Така відсутність, на думку скаржника, призвела до розбіжностей в розумінні органу, який здійснює державне регулювання у сфері оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності та суб'єкта, який фактично здійснює оцінку.
Стосовно наведеного Суд зазначає, що правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначає Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" положення цього Закону поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні. 
Професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна (частина 1 статті 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"). 
Згідно із частиною 2 статті 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оціночна діяльність може здійснюватися, у таких формах: 
практична діяльність з оцінки майна, яка полягає у практичному виконанні оцінки майна та всіх процедур, пов'язаних з нею, відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами з оцінки майна; 
консультаційна діяльність, яка полягає в наданні консультацій з оцінки майна суб'єктам оціночної діяльності, замовникам оцінки та (або) іншим особам в усній або письмовій формі; 
рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна; 
методичне забезпечення оцінки майна, яке полягає в розробленні методичних документів з оцінки майна та наданні роз'яснень щодо їх застосування; 
навчальна діяльність оцінювачів, яка полягає в участі у навчальному процесі з професійної підготовки оцінювачів. 
Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" суб'єктами оціночної діяльності є, в тому числі органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. 
Права, обов'язки та відповідальність суб'єктів оціночної діяльності встановлюються цим та іншими законами.
Оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону (частина 1 статті 6 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").
Відповідно до положень частини 2 статті 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.
З наведених норм законодавства слідує, що оціночна діяльність у формі рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) виконується спеціальним суб'єктом такої діяльності - оцінювачем.
При цьому наведений у частині 2 статті 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" перелік вимог до оцінювача, який може виконувати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) є чітким, зрозумілим, вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Положення про порядок рецензування звітів про оцінку майна та майнових прав рецензентами, що працюють у штаті Фонду державного майна України, його регіональних відділень та представництв, затверджене Наказом Фонду державного майна України 31.10.2011 № 1585/1, визначає процедуру проведення рецензування звітів про оцінку майна та майнових прав (далі - звіти про оцінку майна) рецензентами, що працюють в апараті Фонду державного майна України, його регіональних відділень та представництв (далі - регіональних відділень), з метою забезпечення процедури рецензування з дотриманням вимог статті 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", положень пунктів 62-67 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440 (далі - Національний стандарт № 1)
У пункті 2.2 Положення зазначено, що рецензенти, що працюють в апараті Фонду державного майна України та його регіональних відділеннях, забезпечують рецензування звітів про оцінку майна у випадках прийняття, погодження та затвердження оцінки майна державними органами приватизації або іншим органом державної влади чи органом місцевого самоврядування на підставі письмового запиту.
Як зазначалося, відповідно до положень статті 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна полягає в його критичному розгляді та наданні висновків щодо його повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна в порядку, визначеному Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна. Рецензування звіту про оцінку майна рецензентами Фонду державного майна України та його регіональних відділень забезпечується в межах повноважень, визначених Законом, положеннями пунктів 62-67 Національного стандарту № 1, іншими нормативно-правовими актами з оцінки майна та посадовими інструкціями (п.п. 4.1, 4.2 Положення).
З матеріалів справи убачається та встановлено судами попередніх інстанцій, у пункті 7.3 спірного договору зазначено, що замовник забезпечує рецензування звіту про оцінку Об'єкта оцінки. Відповідно до доручення Фонду державного майна України від 20.01.2020 № К/4 рецензування звіту здійснює рецензент, що працює в центральному апараті Фонду державного майна України.
Судами також встановлено, що з Державного реєстру оцінювачів, розміщеного на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України, Стегнюк О. Д., має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, внесений до Державного реєстру оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності на підставі свідоцтва від 05.04.2008 № 5906 за напрямом оцінки майна "Оцінка об'єктів у матеріальній формі" та спеціалізаціями в межах цього напряму: 1.1. "Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок та майнових прав на них", 1.2. "Оцінка машин і обладнання"; 1.3 "Оцінка колісних транспортних засобів"; 1.7 "Оцінка рухомих речей, крім таких, що віднесені до машин, обладнання, колісних транспортних засобів, літальних апаратів, судноплавних засобів та тих, що становлять культурну цінність". 
Листом від 01.09.2020 року Фонд державного майна України підтвердив, що Стегнюк О. Д. вчасно проходив навчання за програмою підвищення кваліфікації та дія його кваліфікаційного свідоцтва оцінювача з дати видачі не зупинялася.
Ураховуючи наведене суди встановили, що відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" Стегнюк О. Д. одержав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону, має не менш, ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працює у Фонді державного майна України, а тому є оцінювачем в розумінні вимог цього Закону та мав право на здійснення рецензування звіту про оцінку майна.
За таких підстав, Верховний Суд вважає обґрунтованим врахування судами попередніх інстанцій рецензії на звіт про незалежну оцінку, складеної Стегнюком О. Д., на підтвердження невідповідності звіту про незалежну оцінку майна, виконаного ПП "Томас&Сімонова", вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, а також на підтвердження того, що він є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний.
Верховний Суд наголошує, що доводи скаржника у цій частині зводяться до переоцінки доказів, наявних у матеріалах справи, та до встановлення обставин у справі, що з огляду на визначені статтею 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, не є компетенцією суду касаційної інстанції.
5.4. Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, Верховний Суд зазначає таке.
Щодо доводів скаржника про безпідставну відмову судом апеляційної інстанції у задоволенні клопотання про витребування доказів, які мають значення для правильного вирішення цієї справи, Верховний Суд зазначає таке.
Як убачається з матеріалів справи, 12.05.2021 на адресу апеляційного господарського суду надійшло клопотання ПП "Томас&Сімонова" про витребування доказів, а саме копії первинних матеріалів попередньої (повної) інвентаризації станом на 31.01.2020 об'єкта нерухомого майна: майнового комплексу - санаторію (недіючого) загальною площею 1061,90 кв.м, а саме: водолікарні (літера А) загальною площею 793,00 кв.м, ізолятора (літера Б) загальною площею 158,5 кв.м, літнього павільйону (літера В) загальною площею 87,3 кв.м, майстерня (літера Г) загальною площею 13,50 кв.м, туалету (літера Д) загальною площею 9,8 кв.м за адресою м. Київ, вул. Федора Максименка (Червонофлотський), 3 та зобов'язання позивача надати у письмовому вигляді відповіді на питання, перелічені у клопотанні.
Відповідно до положень статті 81 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.
Відмовляючи в задоволенні клопотання про витребування доказів суд апеляційної інстанції зазначив, що ПП "Томас&Сімонова" у зазначеному клопотанні не обґрунтовано, яким чином витребувані докази можуть підтвердити обставини, на які сторони посилаються в якості своїх пояснень та заперечень. Суд апеляційної інстанції також наголосив, що ПП "Томас&Сімонова" була надана відповідь на адвокатський запит 29.04.2021 від № 30-10/3486, в якому, зокрема, повідомлено, що заявникові листом від 04.03.2021 вже надавалися документи щодо інвентаризації майна, а саме наказ від 29.01.2020 № 90 "Про проведення інвентаризації та незалежної оцінки об'єкта малої приватизації державної власності - окремого майна - об'єкта нерухомого майна: майнового комплексу санаторію (недіючого) за адресою м. Київ, вул. Федора Максименка (Червонофлотський), 3"; зведений акт інвентаризації та посадові інструкції голови та членів інвентаризаційної комісії.
З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано відхилив клопотання про витребування доказів, оскільки ПП "Томас&Сімонова" не надало жодної інформації, що ці докази можуть підтвердити обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
5.5. Доводи скаржника про залишення без розгляду судом першої інстанції клопотання ПП "Томас&Сімонова" про зупинення провадження у справі, колегією суддів відхиляються, адже як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, судом апеляційної інстанції зазначено про безпідставність тверджень ПП "Томас&Сімонова" про те, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження до розгляду Окружним адміністративним судом міста Києва справи №640/27720/20 про визнання рецензії від 30.06.2020 на звіт про оцінку майна незаконної та її скасування. Суд апеляційної інстанції, посилаючись на положення статті 227 ГПК України наголосив, що відповідачем не обґрунтовано того, яким чином розгляд іншої справи про визнання рецензії неправомірною унеможливлює розгляд даної господарської справи з огляду на те, що у матеріалах справи наявні інші докази, які дозволяють встановити та оцінити обставини ступеню та якості виконання відповідачем своїх зобов'язань за спірним договором, а саме складена Всеукраїнською асоціацією фахівців оцінки Рецензія від 17.08.2020 на звіт, з урахуванням того, що відповідачем не надано доказів виправлення зазначених у вказаній рецензії недоліків, а також протоколом засідання Екзаменаційної комісії Фонду державного майна України від 24.09.2020 № 123.
5.6. Ураховуючи те, що доводи касаційної скарги ПП "Томас&Сімонова" про порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень не знайшли свого підтвердження, Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення у межах доводів касаційної скарги, які стали підставами для відкриття касаційного провадження, вважає, рішення та постанова прийняті з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.
6. Висновки Верховного Суду
6.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.2. За змістом частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
6.3. Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову, а тому вимоги касаційної скарги не підлягають задоволенню, а оскаржувані рішення та постанову слід залишити без змін.
7. Розподіл судових витрат
7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України необхідно покласти на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Приватного підприємства "Томас&Сімонова" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 у справі № 910/12257/20 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Н. О. Волковицька

Судді                                                                                          І. С. Міщенко

                                                                                          С. К. Могил