ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8835/21 Справа № 212/8995/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 212/8995/19 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання: Голуб О.О. 
сторони:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року, яке ухвалено суддею Козловим Ю.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 03 червня 2021 року, -
       ВСТАНОВИВ:        
В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів та стягнення моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.04.2019 року позивач у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , придбала кухню вартістю 15950 грн. Позивачем була внесена передоплата 6400 грн. та оформлено споживчий кредит у АТ «Укрсиббанк», сума кредиту склала 10511,63 грн. Позивачем в повному обсязі були сплачені кошти за придбані кухонні меблі. Купуючи меблі, позивач розраховувала на їх відповідну якість та практичність, але вже після перших днів експлуатації виникли недоліки: відокремились кромки на підвісних полках та шафах; біля плити на тумбах покоробились бокові стінки; біля мийки здулась стільниця, а також виявилось, що матеріал, з якого вироблялась меблі, неналежної якості. В період гарантійного строку, а саме протягом двох місяців, позивач неодноразово зверталась до продавця з приводу недоліків для виконання гарантійного ремонту, але гарантійний ремонт не був виконаний. 
19.09.2019 року позивач звернулась до відповідача з заявою–претензію з повідомленням про відмову від договору та поверненням грошових коштів за сплачений неякісний товар. 
25.09.2019 року відповідач надала відповідь на заяву-претензію, в якій погодилась з вимогами позивача про повернення грошових коштів за сплачену кухню. Однак, повернення коштів не відбулось.
На підставі наведеного вище позивач просила суд розірвати договір купівлі-продажу кухні від 16.04.2019 року, укладений між сторонами, стягнути з відповідача сплачені грошові кошти за договором купівлі-продажу кухні від 16.04.2019 року в сумі 16911,63 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.   
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.
На думку позивача, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що після перших днів експлуатації придбаної у відповідача кухні в меблях відокремились кромки на підвісних полках та шафах; біля плити на тумбах покоробились бокові стінки; біля мийки здулась стільниця, а також виявилось, що матеріал, з якого вироблялась меблі, неналежної якості. 
Не враховано, що 19.09.2019 року позивач звернулась до відповідача з заявою-претензію з повідомленням про відмову від договору та поверненням грошових коштів за сплачений неякісний товар та 25.09.2019 року відповідач надала відповідь на заяву-претензію, в якій погодилась з вимогами позивача про повернення грошових коштів за сплачену кухню, однак, повернення коштів не відбулось.
Також позивач зауважує на тому, що судом при розгляді справи було порушено норми ЦПК України, а саме умисне затягування строків розгляду справи, винесення ухвал про відкладення розгляду справи із зазначенням того, що сторони по справі не з`явились в судове засідання, в той час як позивач з представником з`являлися до суду, зокрема 26.02.2020 року, 31.03.2020 року,11.06.2020 року,16.07.2020 року, 11.09.2020 року, 09.11.2020 року. При цьому при ознайомленні з матеріалами справи позивачем було встановлено, що ухвали про відкладення не були підписані суддею, в матеріалах справи була відсутня відповідь на заяву-претензію позивача від відповідача, де зазначалась добровільна згода ОСОБА_2 на повернення коштів позивачу. Вказані порушення були усунуті після звернення позивача до ВРП, тому позивач вважає, що дії головуючого судді підпадають під ч.1 ст.366 КК України.
Крім того позивач зауважує, що головуючий суддя із представником відповідача - адвокатом Мачихіним Ю.М. знаходяться у змові, тому не допустили до участі у справі трьох представників позивача. 
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1  – ОСОБА_3 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач придбала у ФОП ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , кухню вартістю 15950 гривень, що підтверджено розрахунковими документами: товарним чеком б/№ від 19.04.2019 року (дата виправлена на 16.04.2019), рахунком б/№ від 19.04.2019 року (дата виправлена на 16.04.2019). (а.с.6-7).
При покупці ОСОБА_1 був оформлений споживчий кредит у АТ «Укрсиббанк», за твердженням позивача з ціллю придбання меблів, що підтверджено договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 від 16.04.2019 року (а.с.8-14).
До матеріалів справи долучено заяву-претензію ОСОБА_1 без зазначення дати, до фізичної особи–підприємця ОСОБА_5 про розірвання договору купівлі-продажу меблів та повернення сплачених грошових коштів (а.с.18-19).
Звертаючись до суду з позовом про розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошових коштів, позивач посилалась на те, що у придбаному нею у відповідача кухонному гарнітурі наявні недоліки, виявлені позивачем протягом гарантійного терміну, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця) у вигляді дрібних пошкоджень на підвісних полках та шафах, покороблення бокової стінки біля плити на тумбах, здуття стільниці біля мийки, виготовлення меблі поганої якості. 
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для розірвання договору купівлі-продажу кухні від 16.04.2019 року, укладеного між сторонами, стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за договором купівлі-продажу кухні від 16.04.2019 року та моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено, що саме з вини відповідача виникли дефекти меблів і той факт, що ці дефекти мали місце при експлуатації, у вказаний законом термін часу, саме меблів, що були придбані у відповідача.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст.673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. А у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.
Частиною 2 ст.678 ЦК України передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.
Вказане відповідає і положенням ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; або 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Відповідно до статті 679 ЦК України, продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.
За змістом статті 680 ЦК України, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, – за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Відповідно до статті 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.  Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.  У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.  Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.  Якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватись з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та/або упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.
Тобто йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.
Такий правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, провадження № 61-41932сво.
Частиною 1 статті 708 ЦК України також визначено, що у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4)відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої затовар грошової суми.
У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Суд зветає увагу на той факт, що ключовим моментом при визначенні істотних недоліків товару або виробу є компетентний висовок про неможливість використання товару за призначенням або інші переконливі доводи неможливості використання виробу в цілому. Таких доказів позивачем суду не надано. Позивачем взагалі не надано належних та допустимих і достовірних доказів по справі. Справа містить додані до позову фото меблів. Що це за меблі, яке їх походження і таке інше - не вдається за можливе встановити за допомогою цих фото.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Судом встановлено, що позивач придбала у ФОП ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , кухню вартістю 15950 грн. Позивач ОСОБА_1 оплатила товар, а відповідач ФОП ОСОБА_5 передала позивачу товар - кухонні меблі.
При цьому наявність істотних недоліків не доведена позивачем по справі. Дрібні недоліки (відокремлена кромка, підфарбування, вздуття невеликих частин поверхні меблів – те що можливо усунути на місці) не можуть вважатися істотними та такими, що унеможливлюють використання меблів за призначенням. 
В матеріалах справи, крім фото зазначених недоліків, відсутні підтвердження того, що виявлені недоліки сталися з вини відповідача. Висновок, принаймні, спеціаліста (за відсутності експертного висновку), за результатом огляду кухонних меблів, з зазначенням, що вказані порушення виникли з вини виробника (продавця, виконавця), а не з вини не споживача, у справі відсутній. 
При цьому слід зауважити, що вказані позивачем дефекти могли з`явитися в різних випадках, як то гарнітур або окремі секції постраждали в результаті затоплення приміщення, пожежі, землетруси та інших стихійних лих; покупець своїми силами зробив безграмотну збірку, що негативно вплинуло на якість товару; меблі зіпсувалася через неправильну експлуатацію, порушення правил, зазначених в паспорті; за несправність приймається нормальний знос товару (наприклад, який використовувався протягом року стілець придбав деяку потертість); дефекти з`явилися в результаті неправильного транспортування вироби, яку організував сам покупець (якщо він доставляв меблі, скориставшись послугами сторонньої компанії, претензію слід відправити їй); на предметах виявлені сліди термічного, механічного або хімічного впливу; при умисному псуванні меблів - самим господарем або іншими особами. Натомість, доказів того, що дрібні недоліки, а саме відокремлена кромка, підфарбування, вздуття невеликих частин поверхні меблів, є істотними недоліками, матеріали справи не містять. 
На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для розірвання договору купівлі-продажу кухні від 16.04.2019 року, укладеного між сторонами, стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за договором купівлі-продажу кухні від 16.04.2019 року та моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено, що саме з вини відповідача виникли дефекти меблів і той факт, що ці дефекти мали місце при експлуатації, у вказаний законом термін часу, саме меблів, що були придбані у відповідача.
При цьому не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що після перших днів експлуатації придбаної у відповідача кухні в меблях відокремились кромки на підвісних полках та шафах; біля плити на тумбах покоробились бокові стінки; біля мийки здулась стільниця, а також виявилось, що матеріал, з якого вироблялась меблі, неналежної якості, оскільки судом першої інстанції надано оцінку вказаним доводам позивача та суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем по справі не доведено, що вказані дефекти виникли саме з вини відповідача а не були наслідком експлуатації меблів позивачем. 
Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що 19.09.2019 року позивач звернулась до відповідача з заявою-претензію з повідомленням про відмову від договору та поверненням грошових коштів за сплачений неякісний товар та 25.09.2019 року відповідач надала відповідь на заяву-претензію, в якій погодилась з вимогами позивача про повернення грошових коштів за сплачену кухню, однак, повернення коштів не відбулось, оскільки виконання заяви-претензії про повернення коштів, сплачених за кухонні меблі, на яке погодилась відповідач, мало відбутися за умови повернення позивачем відповідачу кухонного гарнітуру, однак матеріали справи не місять доказів того, що позивач погодилась повернути відповідачу кухонні меблі. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідь відповідача на заяву-претензію позивача не є визнанням наявності в кухонних меблях істотних недоліків. 
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що судом, при розгляді справи, було порушено норми ЦПК України, а саме умисне затягування строків розгляду справи, винесення ухвал про відкладення розгляду справи із зазначенням того, що сторони по справі не з`явились в судове засідання, в той час як позивач з представником з`являлися до суду, зокрема 26.02.2020 року, 31.03.2020 року, 11.06.2020 року, 16.07.2020 року, 11.09.2020 року, 09.11.2020 року. При цьому при ознайомленні з матеріалами справи позивачем було встановлено, що ухвали про відкладення не були підписані суддею, в матеріалах справи була відсутня відповідь на заяву-претензію позивача від відповідача де зазначалась добровільна згода ОСОБА_2 на повернення коштів позивачу. Вказані порушення були усунуті після звернення позивача до ВРП, тому позивач вважає, що дії головуючого судді підпадають під ч.1 ст.366 КК України, оскільки матеріали справи не містять підтвердження наведених вище позивачем обставин та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що за вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, за наявності для цього підстав і у визначеному законом порядку, суддя може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності уповноваженим на те органом.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що головуючий суддя із представником відповідача - адвокатом Мачихіним Ю.М. знаходяться у змові, тому не допустили до участі у справі трьох представників позивача колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки вказані посилання є суб`єктивною думкою позивача та не підтверджуються матеріалами справи. 
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі. 
Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 03 листопада 2021 року.
Головуючий:
Судді: