ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 815/2640/17
адміністративне провадження № К/9901/32963/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача                                                    Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів –                                                             Жука А.В., 
                                                                      Мартинюк Н.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 (головуючий суддя – Ю.В. Харченко)
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 (головуючий суддя – І.Г. Ступакова, судді – А.І. Бітов, О.В. Лук`янчук)
у справі № 815/2640/17
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України, 
Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси, 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів – Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, 
Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, 
про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та виплату матеріального та грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, 

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування 
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів – Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 13.07.2020, просив:
– визнати протиправним та скасувати наказ Міністра Оборони України від 30.03.2017 № 68КП;
– визнати протиправним та скасувати пункт 11 наказу Першого заступника Міністра оборони України від 21.04.2017 (по особовому складу) № 51;
– стягнути з Квартирного експлуатаційного відділу міста Одеси на користь ОСОБА_2 матеріальне і грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 04.05.2017 по 18.06.2018 у розмірі 188  300, 36 грн.
2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що єдиною підставою для прийняття спірних наказів послугували обставини, які відбулися 30.12.2016, а саме: співробітниками військової прокуратури Південного регіону України та Управління захисту економіки Національної поліції України в межах кримінального провадження № 42016160690000101 від 17.12.2016 задокументовано факт вимагання та одержання позивачем неправомірної вигоди у великому розмірі у вигляді грошових коштів, що, на думку позивача, є порушенням його конституційних прав, оскільки його вина у вчиненні цих дій не доведена у визначеному законом порядку і не встановлена обвинувальним вироком.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
3. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21.09.2017 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністра Оборони України від 30.03.2017 № 68КП, наказ Першого заступника Міністра Оборони України від 21.04.2017 № 51 (по особовому складу), наказ Начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 04.05.2017 № 86. Поновлено ОСОБА_2 на військовій службі у Збройних силах України з включенням до списків особового складу Збройних Сил України з 21.04.2017. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
4. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2018 рішення суду першої інстанції змінено та доповнено речення абзацу третього резолютивної частини наступним: «за його згодою на посаді помічника начальника Управління з фінансово-економічної роботи – начальника фінансово-економічного відділу Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління ВОС-3101003». В іншій частині постанову залишено без змін.
5. Постановою Верховного Суду від 16.04.2020 касаційні скарги представника ОСОБА_2 – Судакова В.В., Міністерства оборони України, Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління задоволено частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.09.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2018 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.
6. З огляду на допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм процесуального законодавства, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, та вказав на необхідність дослідження усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, з наданням оцінки заявленим позовним вимогам крізь призму частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням установленого статтею 6 цього Кодексу принципу верховенства права. Верховний Суд вказав на необхідність суду першої інстанції встановити, які саме вчинки поставлено позивачу в провину за наслідками проведеного службового розслідування та в чому полягало вчинене позивачем порушення, за яке його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та у зв?язку з яким прийнято спірні накази, а також встановити наявність доказів, що підтверджують вину позивача у скоєному.
7. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.09.2020, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020, у задоволенні позову відмовлено повністю. 
8. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, взявши до уваги, викладене в постанові Верховного Суду від 16.04.2020, дійшов висновку, що відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, на яких частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ними рішень, доведено законність оскаржуваних наказів, яким притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення позивачем норм службової та професійної етики, нехтування інтересами служби, що призвело до дискредитації звання офіцера Збройних Сил України. 
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
9. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
10. В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач вказує, що суд не виконав вказівки, які містяться у висновку суду касаційної інстанції, які є обов`язковими для суду першої інстанції. Зазначає, що суди попередніх інстанцій не застосували правові висновки Верховного Суду, а саме: не надали належного правового обґрунтування доводам позивача щодо пропорційності дисциплінарного стягнення, не надали належного правового обґрунтування доводам позивача щодо доведеності обставини скоєння ним саме дисциплінарного проступку, аналізуючи виключно кримінальний аспект події, що не входить до повноважень адміністративного судочинства, оскільки обставини, які зазначені у оскаржуваному наказі про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оцінювались після його видання у кримінальному провадженні. 
Позиція інших учасників справи
11. У відзиві на касаційну скаргу представник Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси з доводами та вимогами касаційної скарги повністю не згоден, просить відмовити у її задоволенні. 
12. Представник Міністерства оборони України також скористався правом на подання відзиву на касаційну скаргу, у якому вважає доводи та міркування представника позивача необґрунтованими, касаційну скаргою такою, що не підлягає задоволенню. 
Рух касаційної скарги
13. Ухвалою Верховного Суду від 21.12.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
14. Ухвалою Верховного Суду від 14.12.2021 адміністративну справу призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи 
15. ОСОБА_3 проходив публічну військову службу у Збройних Силах України на посаді помічника начальника управління з фінансово-економічної роботи – начальника фінансово-економічного відділу Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління з 21.09.2005.
16. Військовою прокуратурою Південного регіону України за участі оперативного підрозділу Національної поліції України на підставі ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 30.12.2016 у справі № 522/25957/16-к в рамках кримінального провадження № 42016160690000101 від 17.12.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, 30.12.2016 проведено обшук приміщень першого та третього поверхів адміністративної будівлі Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, за наслідками якого було затримано підполковника ОСОБА_2 в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України та повідомлено про підозру у вчиненні злочину. 
17. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 31.12.2016 у справі                   № 522/25957/16-к до ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області строк 60 днів до 27.02.2017. 18.01.2017 останнього звільнено з-під варти внаслідок внесення застави.
18. Вказані обставини стали підставою для винесення наказу начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України № 348 від 31.12.2016 «Про призначення службового розслідування» з метою встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення тимчасово виконуючого обов`язки помічника начальника управління з фінансово-економічної роботи – начальником відділу Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління підполковником ОСОБА_4 та усунення від виконання службових обов`язків відповідно до статті 47 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
19. За наслідками службового розслідування комісія дійшла висновку, що основними причинами та умовами, які сприяли неналежній організації внутрішньої служби, що призвело до вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України позивачем стали: недотримання командуванням Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління вимог керівних документів щодо забезпечення належної організації повсякденної діяльності у підрозділі, відсутність ефективної роботи щодо запобігання проявам хабарництва, не володіння дійсним станом справ у підрозділі; особиста недисциплінованість, низький рівень морально-ділових якостей ОСОБА_2 , грубе порушення ним вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у частині зобов?язання кожного військовослужбовця свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, статті 61 Закону України «Про запобігання корупції».
20. Наказом Міністра оборони України від 30.03.2017 № 68 КП, відповідно до статей 12, 45, 68, 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України підполковника ОСОБА_2 , помічника начальника управління – начальника фінансово-економічного відділу Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, позбавлено військового звання за неналежне тимчасове виконання функціональних обов`язків та грубе порушення вимог статей 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
21. Наказом першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 03.04.2017 № 38 позивача увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження першого заступника Міністра оборони України з 27.03.2017 у зв`язку з переформуванням Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління в Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних вилах України та Генерального штабу Збройних Сил України № Д-322/1/13 дск від 30.06.2016.
22. Наказом першого заступника Міністра оборони України від 21.04.2017 № 51 колишнього підполковника ОСОБА_2 звільнено з військової служби у запас за пунктом «ж» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» у зв?язку з позбавлення військового звання в дисциплінарному порядку та виключено зі списків особового складу Збройних Сил України.
23. Наказом начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління (по стройовій частині) від 04.05.2017 № 86 колишнього підполковника ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу управління, знято з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Київського районного військового комісаріату міста Одеси.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Релевантні джерела права й акти їх застосування (чинні на час виникнення спірних правовідносин)
24. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
25. Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551-XIV від 24.03.1999 затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі – Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
26. Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна – це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
27. Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
28. Згідно зі статтею 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.
29. Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України заступники Міністра оборони України, командувачі видів Збройних Сил України користуються щодо підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою командувача військ оперативного командування, а керівники структурних підрозділів Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України – дисциплінарною владою командира корпусу.
30. За змістом статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
31. Відповідно до статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю;                            ж) позбавлення військового звання.
32. Згідно зі статтею 69 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на вищих офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження;                      б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність;             д) пониження у посаді.
33. Статтею 72 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що командир корпусу, крім прав, якими наділено командира бригади, дивізії, має право щодо вищих офіцерів робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану.
34. Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
35. Згідно зі статтею 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
36. Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
37. Статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що, службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) – також сержантові (старшині).
38. Згідно зі статтею 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
39. Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої військової служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й  утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення  протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
40. Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
41. Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої військової служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
42. Статтею 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність  інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них,  а й про Збройні Сили України в цілому.
43. Згідно з частиною шостою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: ж) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку; є) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
44. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
45. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
46. Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зауважив на необхідність суду першої інстанції встановити, які саме вчинки поставлено позивачу в провину за наслідками проведеного службового розслідування та в чому полягало вчинене позивачем порушення, за яке його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та у зв?язку з яким прийнято спірні накази, а також встановити наявність доказів, що підтверджують вину позивача у скоєному. 
47. Колегія суддів зазначає, що враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
48. Судами встановлено, що за результатами службового розслідування, комісія дійшла висновку, що основними причинами та умовами, які сприяли неналежній організації внутрішньої служби, що призвело до вчинення правопорушення відповідно до частини третьої статті 368 Кримінального кодексу України тимчасово виконуючим обов`язки помічника начальника управління з фінансово-економічної роботи – начальником відділу Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління підполковником Д`яконенком С.Г., стали: недотримання командуванням Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління вимог керівних документів щодо забезпечення належної організації повсякденної діяльності у підрозділі, відсутність ефективної роботи щодо запобігання проявам хабарництва, не володіння дійсним станом справ у підрозділі; особиста недисциплінованість, низький рівень морально-ділових якостей тимчасово виконуючого обов`язки помічника начальника управління з фінансово-економічної роботи – начальника відділу Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління підполковника ОСОБА_1 , грубе порушення ним вимог статті 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у частині зобов`язання кожного військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, статті 61 Закону України «Про запобігання корупції». За результатами чого, комісія внесла пропозицію порушити клопотання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності. 
49. Наказом Міністра оборони України від 30.03.2017 № 68 КП за неналежне тимчасове виконання функціональних обов`язків помічника начальника управління - начальника фінансово-економічного відділу Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, грубе порушення вимог статей 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України підполковника ОСОБА_1 позбавлено військового звання.
50. Вказаний Наказ Міністра оборони України доведено до відома позивача 12.04.2017. 
51. Таким чином, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало саме неналежне тимчасове виконання позивачем функціональних обов`язків та грубе порушення ним вимог статей 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до дискредитації звання офіцера Збройних Сил України та порушення щодо нього кримінальної справи. Такі дії набули негативного розголосу в засобах масової інформації, що незадовільно вплинуло на імідж Збройних Сил України.
52. З огляду на вищевикладене, суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку, що Міністр оборони України, приймаючи наказ від 30.03.2017 № 68 КП, яким позивача позбавлено військового звання, діяв обґрунтовано, з урахуванням встановлених службовим розслідуванням обставин та характеру самого проступку позивача.
53. Стосовно доводів касаційної скарги щодо пропорційності дисциплінарного стягнення суд касаційної інстанції зазначає таке.
54. Дисциплінарний статут Збройних Сил України не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості, що в свою чергу наділяє уповноважену особу, в даному випадку – Міністра оборони України, правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.
55. Зазначене узгоджується з Рекомендаціями №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, де передбачено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
56. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі №815/5749/16.
57. Дискреційним повноваженнями є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
58. Таким чином, зважаючи на встановлені судами обставини, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій стосовно наявності у діях позивача складу дисциплінарного проступку та правомірності наказів відповідачів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
59. Колегія суддів наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
60. Доводи та аргументи позивача не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і свідчать про незгоду заявника із правовою оцінкою судами обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
61. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування судами норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
62. За змістом пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
63. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки щодо розподілу судових витрат 
64. Відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
65. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись статтями 139, 327, 341, 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

постановив:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
2. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 у справі № 815/2640/17 залишити без змін. 
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     Ж.М. Мельник-Томенко 

Судді                                                                  А.В. Жук
                                                                                
                                                                      Н.М. Мартинюк