Справа № 461/8453/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 33/811/1831/20                        Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:
судді - Белени А.В.,
за участю:
представника Галицької митниці Держмитслужби Хоми Т.В.
представника особи притягнутої до адміністративної
відповідальності – адвоката Станкевича А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 01 грудня 2020 року, 
встановив:
Постановою Галицького районного суду м. Львова від 01 грудня 2020 року, 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Рівненська обл., місце роботи - не працює, місце проживання - АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст.470 МК України, та накладено стягнення у виді нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170000,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 420,40 грн. судового збору.
Відповідно до постанови суду, та згідно протоколу про порушення митних правил, 03.10.2020, близько 17 год. 56 хв., в зону митного контролю митного поста «Яворів» Галицької митниці Держмитслужби, смугою руху «зелений коридор» в напрямку «в`їзд в Україну», прибув транспортний засіб марки FORD FOCUS, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , яким гр. України ОСОБА_1 , слідував з Республіки Польща до України, в якості водія. Під час проходження митного контролю та митного оформлення вище зазначеного транспортного засобу, після проведення перевірки у відповідності до інформації електронної бази ЄАІС «Перетин кордону транспортним засобом» та спрацювання «АСАУР» з`ясовано, що гр. України ОСОБА_1 , ввіз на митну територію України транспортний засіб марки TOYOTA COROLLA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , через митний пост «Краковець» Львівської митниці: 20.10.2018 по смузі руху «зелений коридор», в митному режимі «транзит». На момент перетину кордону, 03.10.2020, гр. України ОСОБА_1 , у відповідності до вимог статті 460 Митного кодексу України, жодних документів не надав. Разом з тим, нормами частини першої статті 192 Митного кодексу України передбачено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу. У відповідності до ст.93 Митного Кодексу України та розділу І п. 4 наказу ДМСУ від 17.11.05 № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», вищевказаний автомобіль перебуває під митним контролем та до його переміщення повинні виконуватися наступні вимоги, а саме: перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку. У відповідності до ст. 95 Митного Кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці — п`ять діб). Згідно із нормами ч.2 ст.95 Митного Кодексу України до строків зазначених у ч.1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст.192 Митного кодексу України. Станом на 03.10.2020 року транспортний засіб марки TOYOTA COROLLA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , за межі митної території України не вивозився та у інший митний режим, згідно законодавства, не поміщений.
Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити , відшкодувати вартість сплаченого судового збору. Крім цього просить розгляд справи проводити у його відсутності. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що постанова суду першої інстанції протиправна, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також суд, при винесенні постанови, не з`ясував обставини, що мають значення для справи.
Зазначає, що автомобіль TOYOTA COROLLA VIN-код НОМЕР_4 був придбаний ним ще у 2018 році на території України у ПІІ «Тойота Україна», про що свідчить копія свідоцтва транспортного засобу, який є у матеріалах справи, серії НОМЕР_5 виданий УДАЇ ГУ МВС України в м. Києві, дата реєстрації 01 квітня 2008 року, д.н.з. НОМЕР_6 . Зазначений автомобіль був придбаний ним в кредит згідно кредитного договору від 04.04.2008, укладеного з ОТП Банком м. Київ, № договору CL-004/162/2008, який був достроково ним погашений у квітні 2014 року.
Зазначає, що на зазначеному автомобілі TOYOTA COROLLA 1,6, д.н.з. НОМЕР_6 , VIN-код НОМЕР_4 , 25 вересня 2014 року виїхав за межі України, про що свідчить витяг з Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України, від 21.10.2020, який є у матеріалах справи. З 25 вересня 2014 року до 20 жовтня 2018 року автомобіль знаходився на території Німеччини та використовувався ним для особистих, сімейних потреб. Відповідно до законодавства ФРН, зазначений автомобіль був поставлений на облік у ФРН 12 лютого 2015 року, на нього було видане реєстраційне посвідчення та присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_3 (документи перекладені українською мовою). Зазначені документи не подавались митному органі чи суду, оскільки ні митниця, ні суд не витребовували зазначені документи та не брали до уваги надані ним пояснення. Отже автомобіль TOYOTA COROLLA 1,6, д.н.з. НОМЕР_6 , VIN-код НОМЕР_4 , 25 вересня 2014 року виїхав за межі України, перебував з того часу у Німеччині і лише 20 жовтня 2018 року перетнув митний кордон України з реєстрацією ФРН. Однак, це один і той автомобіль, про що свідчить як VIN код автомобіля так і довідка від 12.05.2015 AZ 33-5-D-PS706.
Вказує, що при складанні протоколу та винесенні постанови суду, митний орган та суд не взяли до уваги норми п.7 ч.10 ст. 374 МК України, тим самим поклали на нього додатковий обов`язок у вчиненні відповідних дій передбачених митним режимом «Транзит».
Звертає увагу на те, що має місце неповнота провадження у справі, оскільки ні митний орган, ні суд не дослідив обставини, що мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, а саме: те що ним був придбаний автомобіль у 2008 році в Україні та пройшов митне очищення, автомобіль повернувся в Україну на інших реєстраційних номерах, що це один і той же автомобіль, який був придбаний в Україні та пройшов митне очищення, митний орган вибрав режим «Транзит» всупереч п.10.ч.7 ст. 374 МК України, тим самим поклад на нього додаткові обов`язки не передбачені митним режимом «Реімпорт».
Заслухавши думку представника митниці Хоми Т.В., який не заперечив апеляційну скаргу та просив не задовольняти, міркування представника ОСОБА_1 - адвоката Станкевича А.О., який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, та така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Стаття 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у постанові адміністративного правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Наведеним у оскаржуваному рішенні доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.6 ст. 470 МК України.
Частина 6 ст. 470 МК України передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Як вбачається з матеріалів справи, порушення митних правил вчинене ОСОБА_1 було виявлено 3 жовтня 2020 року.
Відповідно до положень статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У положеннях Митного кодексу України не міститься визначення триваючого правопорушення.
Разом з тим, триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності.
Такі правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.
Триваючими слід вважати правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.
Діяння (бездіяльність) особи щодо перевищення встановленого статтею 95 Кодексу строку доставки товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення характеризуються тривалим невиконанням встановленого МК України обов`язку. 
Вчиняючи такі діяння, ОСОБА_1 перебував у стані триваючого, безперервного порушення закону, яке проявляється у вигляді протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер. Правопорушенням, яке розпочалося у 2018 році (момент придбання) тривало до моменту його виявлення 03.10.2020 під час перевірки баз даних ДФС України зокрема спрацювала система «АСАУР». 
За таких обставин, оскільки з моменту виявлення митними органами вчинення правопорушення до моменту притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил оскаржуваною постановою не пройшло 6 місяців, підстави для скасування оскаржуваної постанови з цих мотивів відсутні.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що ввіз на митну територію України транспортний засіб марки TOYOTA COROLLA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , через митний пост «Краковець» Львівської митниці 20.10.2018 по смузі руху «зелений коридор», в митному режимі «транзит». 
Представник апелянта в суді апеляційної інстанції повідомив, що даний автомобіль ОСОБА_1 придбав ще у 2015 році і до 2018 році знаходився з автомобілем у Німеччині, де перерегістрував автомобіль на німецькі номера, як це передбачено їхнім законодавством. При в`їзді в Україну йому ніхто не повідомляв про необхідність нової перерегістрації номерів на українські, оскільки даний автомобіль раніше був зареєстрований в Україні.
Представник митниці повідомив, що при зміні номерів реєстрації на автомобілі за кордоном, даний ТЗ в Україні втратив свій статус. Саме тому ОСОБА_1 писав на кордоні зобов`язання на вивезення автомобіля за кордон протягом 60 діб, оскільки автомобіль ввезений в режимі «Транзит» .
Статтею 84 МК України передбачено, що товари поміщені у митний режим експорт, втрачають статус українських товарів з моменту їх фактичного вивезення за межі митної території України.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про порушення митних правил №1983/20900/20 від 03.10.2020 року та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об?єктивному взаємозв?язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.
Покликання представника апелянта про те, що ОСОБА_1 користувався одним і тим же автомобілем, а тому вважав, що немає потреб у повторній його перерегістрації, а тому і нічого не оформляв, як це зазначено в п.7 ч.10 ст. 374 МК України, що товари ( вт.ч. транспортні засоби особистого користування), які були попередньо вивезені громадянами-резидентами за межі території України і зворотно ввозяться на митну територію України, за наявності відповідного підтвердження даного факту попереднього вивезення такого товару, звільняються від оподаткування митними платежами.
Ні суду першої, ні апеляційної інстанції не було надано документів, які б підтверджували факт вивезення ОСОБА_1 за кордон саме даного транспортного засобу. 
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції. 
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи до уваги наведені обставини справи, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги .
Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 530 МК України, апеляційний суд, - 
постановив:
Постанову Галицького районного суду м. Львова від 01 грудня 2020 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 КУпАП, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення. 
Постанова апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                         А.В. Белена