УХВАЛА
09 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 120/246/21-а
адміністративне провадження № К/9901/39840/21  
Суддя Верховного Суду  у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е., 
перевіривши касаційну скаргу   Виконавчого комітету Вінницької міської ради 
на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року 
та постанову   Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року
у справі за позовом Громадської організації "Автомайдан "Вінниччина", ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 ; Громадської організації "Брат за брата України"; Громадської організації "Українське об`єднання учасників бойових дій та волонтерів АТО у Вінницькій області"; Громадської організації "Українська асоціація інвалідів АТО"; Громадської організації "Єдина родина Вінниччини"; Громадської організації "Вінницька обласна організація інвалідів "А-ВЕСТА», ОСОБА_3 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія"; Комунального підприємства "Вінницякартсервіс" про визнання дій протиправними, скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
Громадська організація "Автомайдан "Вінниччина" та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 ; Громадської організації "Брат за брата України"; Громадської організації "Українське об`єднання учасників бойових дій та волонтерів АТО у Вінницькій області"; Громадської організації "Українська асоціація інвалідів АТО"; Громадської організації "Єдина родина Вінниччини"; Громадської організації "Вінницька обласна організація інвалідів "А-ВЕСТА, ОСОБА_3 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія"; Комунального підприємства "Вінницякартсервіс", в якому просили: 
- визнати протиправними дії Виконавчого комітету Вінницької міської ради, щодо встановлення у рішенні Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2918 від 30.12.2020 "Про затвердження Порядку надання пільг на проїзд у міському електричному та автомобільному транспорті загального користування, який працює в звичайному режимі руху, окремим категоріям громадян Вінницької міської територіальної громади" обмеження прав та пільг на проїзд у міському електричному та автомобільному транспорті загального користування, який працює в звичайному режимі руху, окремим категоріям громадян Вінницької міської територіальної громади, а саме в частині: "безоплатний проїзд у муніципальному транспорті, в кількості не більше 60 безоплатних поїздок на місяць, мають визначені в Додатку 1 до даного Порядку категорії громадян, які зареєстровані та/або проживають на території населених пунктів ВМТГ";
- визнати протиправним та скасувати пункт 3.1 Порядку надання пільг на проїзд у міському електричному та автомобільному транспорті загального користування, який працює в звичайному режимі руху, окремим категоріям громадян Вінницької міської територіальної громади, затверджений рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2918 від 30.12.2020, в тій частині, що безоплатний проїзд у муніципальному транспорті в кількості не більше 60 безоплатних поїздок на місяць, мають учасники бойових дій, які зареєстровані та/або проживають на території населених пунктів Вінницької міської територіальної громади.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправними та нечинними пункт 3 Порядку надання пільг на проїзд у міському електричному та автомобільному транспорті загального користування, який працює в звичайному режимі руху, окремим категоріям громадян Вінницької міської територіальної громади, затверджений рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 30.12.2020 №2918 та пункт 1 Додатку 1 до Порядку надання пільг на проїзд у міському електричному та автомобільному транспорті загального користування, який працює в звичайному режимі руху, окремим категоріям громадян Вінницької міської територіальної громади, в частині встановлення 60 безоплатних поїздок на місяць учасникам бойових дій, які зареєстровані та/або проживають на території населених пунктів Вінницької міської територіальної громади.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим   статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України    (далі -   КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені   КАС України   підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини 1   статті 328 КАС України   учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої   статті 328 КАС України   підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою   статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої   статті 330 КАС України   у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)    статтею 328 цього Кодексу   підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої   статті 328 цього Кодексу   в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої   статті 328 цього Кодексу   в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій   статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, після перевірки змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що вона містить посилання на пункт 3 частини четвертої   статті 328 КАС України, відповідно до якої відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Однак, вірно пославшись на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, скаржником не вказано норму права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої   статті 328 КАС України   (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права (пункт, частина, стаття) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Зміст касаційної скарги зводиться до незгоди відповідача із оскаржуваними судовими рішеннями та обґрунтування такої незгоди відповідними посиланнями на нормативно-правові акти України, а також посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В решті доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені   статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
В контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до   КАС України   змін, які набрали чинності 08.02.2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених   статтею 330 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої   статті 332 КАС України   касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обгрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей   328,   330,   332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Виконавчого комітету Вінницької міської ради на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі за позовом Громадської організації "Автомайдан "Вінниччина", ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 ; Громадської організації "Брат за брата України"; Громадської організації "Українське об`єднання учасників бойових дій та волонтерів АТО у Вінницькій області"; Громадської організації "Українська асоціація інвалідів АТО"; Громадської організації "Єдина родина Вінниччини"; Громадської організації "Вінницька обласна організація інвалідів "А-ВЕСТА», ОСОБА_3 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія"; Комунального підприємства "Вінницякартсервіс" про визнання дій протиправними, скасування рішення -   повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                       В. Е. Мацедонська