ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року	Львів	Справа № 380/10271/21 пров. № А/857/19503/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                  Большакової О.О., Мікули О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року про повернення позовної заяви у справі № 380/10271/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації Львіської області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій (ухвала суду першої інстанції прийнята суддею Потабенко В.А. в м. Львові Львівської області 03.09.2021 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області (далі – відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення, Дрогобицької районної державної адміністрації Львівській області щодо обмеження норм споживання пільг ОСОБА_1 , та членам його сім`ї права на 75-відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива з 27.02.2020 року;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення, Дрогобицької районної державної адміністрації Львівській області надавати ОСОБА_1 та членам його сім`ї згідно статті 12 Закону 7 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» 75-відсоткову знижку на оплату житлової площі, комунальних послуг, а також палива без обмежень норм споживання, виконавши для цього всі необхідні дії в межах його повноважень, та здійснивши відшкодування витрат з дати обмеження норм споживання з 27.02.2020 року.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу подати клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для його поновлення.
На виконання вимог вказаної ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, на адресу суду першої інстанції 28.07.2021 надійшла заява позивача про поновлення пропущеного строку, в якому позивач зазначив, що дізнався про порушення своїх прав лише 05.05.2021 з відповіді відповідача.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року позовну заяву позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії повернуто позивачеві.
З ухвалою суду першої інстанції від 03.09.2021 року про повернення позовної заяви не погодився позивач та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржена ухвала суду прийнята з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на карантин, запроваджений у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 03.09.2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Згідно положень частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) справа розглядалась в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги позивача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задовольнити чатсково, з урахуванням наступного.
Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частиною 1 статті 168 КАС України встановлено, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Частиною 1 статті 118 КАС України встановлено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Частиною другою статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява № 48778/99).
Разом з тим, Європейський суд з прав людини, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Щодо захисту соціальних прав, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.
Водночас, тривала пасивна поведінка особи не вказує про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Крім того, 75-відсоткова знижка на оплату житлової площі, комунальних послуг, а також палива без обмежень норм споживання, розмір такої відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Отже, з дня отримання відповідної пільги (в даному випадку знижки на оплату) вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.
Слід додати, що позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Одночасно протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. 
З урахуванням наведених приписів законодавства, враховуючи що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до суду, не навів поважності причин пропуску такого та не подав клопотання про його поновлення позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві час для усунення недоліків.
Згідно з частиною другою статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Отже, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
09.07.2021 позивач на виконання вимог ухвали про залишення адміністративного позову без руху подав до суду заяву про застосування строків позовної давності, у якій обґрунтовуючи дотримання строку звернення до суду із даним позовом зазначив, що про порушення свого права дізнався із відповіді Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області від 05.05.2021 № 05-521, відповідно до якої знаходиться на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків, як учасник бойових дій та пільги якому надаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування». Позивач просить поновити пропущений строк звернення до суду із 27.02.2020, оскільки до того часу жодним чином не знав про зменшення розміру пільг, які йому надавались. До суду не звертався також у зв`язку із поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19) та не хотів ризикувати своїм здоров`ям та наражати себе на небезпеку.
Слід зазначити, що судом першої інстанції при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин вірно враховано висновки щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року по справі № 240/12017/19.
Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що отримання позивачем листа-відповіді відповідача від 05.05.2021 № 05-521 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через рік, не вказавши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу, не надав належної правової оцінки щодо кожної заявленої позивачем вимоги, а саме не розмежував такі по періодах, у зв`язку із чим повернув адміністративний позов щодо вимог які заявлені в межах строку звернення до суду, оскільки із адміністративного позову встановлюється, що позивач, зокрема, просив зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації Львівській області надавати ОСОБА_1 та членам його сім`ї 75- відсоткову знижку на оплату житлової площі, комунальних послуг, а також палива без обмежень норм споживання, виконавши для цього всі необхідні дії в межах його повноважень, та здійснивши відшкодування витрат з дати обмеження норм споживання з 27.02.2020 року.
Таким чином, підстав для повернення позовної заяви щодо вимог за період з 24 грудня 20120 року у суду першої інстанції не було.
Посилання апелянта на неможливість своєчасно звернутися до суду у зв`язку з карантинними обмеженнями апеляційний суд вважає безпідставними, тому що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, закінчилися 06 серпня 2020 року.
Апелянт не надав доказів неможливості з об`єктивних причин, пов`язаних з пандемією, своєчасно звернутися до суду з даним позовом.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення про повернення позовної заяви позивачу щодо вимог в межащ шестимісячного строку звернення до суду, порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування такого судового рішення та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, з урахуванням судом висновків у мотивувальній частині постанови.
Керуючись ст. 229, 243, 308, 311, 312, 313, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року про повернення позовної заяви у справі № 380/10271/21 скасувати в частині повернення позовної заяви щодо позовних вимог за період з 24 грудня 2020 року, а справу в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В іншій частині оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. І. Мікула