Справа № 425/2399/13-ц 
Провадження № 22-ц/810/723/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
          09.11. 2021 року                 м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                         Кострицький В.В.,
суддів:                         Назарової М.В., Коновалової В.А. .,
за участю секретаря Сінько А.І.,
учасники справи: 
скаржник – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фортекс 2006»,
відповідач – ОСОБА_1 
стягувач – Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»
на ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 липня 2021 року ухвалену у складі судді Коваленка Д.С. у приміщенні того ж суду, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну кредитора поза межами виконавчого провадження його правонаступником
за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ТОВ «Фортекс 2006», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредитної лінії,
в с т а н о в и в:

Короткий виклад обставин справи
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (надалі за текстом - Товариство або ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" або заявник) 21 грудня 2020 року звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області із заявою, в якій просило замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», у справі №425/2399/13-ц щодо виконання рішення Рубіжанського міського суду Луганської області ухваленого 10 жовтня 2013 року.
Мотивуючи таку заяву тим, що судом було ухвалено рішення про стягнення заборгованості у солідарному порядку з ТОВ «Фортекс 2006» та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ОТП Банк» за договором про надання кредитної лінії. Але 24 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договори за якими банк відступив всі свої права вимоги, як до ТОВ «ФОРТЕКС 2006», так і до ОСОБА_1 та за всіма договорами забезпечення. І вважаючи себе, у зв`язку із цим, правонаступником кредитора, заявник просить замінити кредитора поза межами виконавчого провадження по справі на його правонаступника.
Ухвалою Рубіжанського міського суду від 09 липня 2021 року було відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну кредитора поза межами виконавчого провадження по справі № 425/2399/13-ц з ПАТ «ОТП Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія.
Суд першої інстанції при постановленні зазначеної ухвали виходив з наступного, за положеннями ЦПК України, заінтересована особа, яка вважає себе правонаступником кредитора у матеріальних цивільних правовідносинах, і вважає, що має право вимоги до боржника, і хоче скористатись своїм правонаступництвом у матеріальних правовідносинах щодо яких виник спір, має право звернутись до суду із заявою або про залучення її до участі у справі як правонаступника позивача, або із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, або із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Тому набуття певною заінтересованою особою статусу кредитора у зобов`язальних правовідносинах у зв`язку із правонаступництвом, може бути підставою однієї із вказаних заяв, а не вимогою заяви заінтересованої особи, зокрема по заміну кредитора. Таким чином, оскільки Товариство просить суд замінити кредитора поза межами виконавчого провадження по справі № 425/2399/13-ц з ПАТ «ОТП Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», що не передбачено ЦПК України, у задоволенні заяви Товариства, за такими вимогами, слід відмовити.
Короткий виклад апеляційної скарги
Не погодившись з такою ухвалою Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 16 липня 2021 року, у справі № 425/2399/13-ц від 09.07.2021р. скасувати та постановити нову ухвалу, якою замінити первісного стягувача ПАТ «ОТП Банк» про стягнення з ТОВ «Фортекс 2006», ОСОБА_1 , на його правонаступника – ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». 
Апеляційна скарга мотивована тим, що заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її замін: належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки е зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Більше того на підставі відступлення права вимоги відбувається заміна кредитора поза межами виконавчого провадження та не залежить від відкритого виконавчого провадження що також підтверджується судовою практикою, а саме ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №2215/3638/2012 від 01.03.2017р. (справа за участі заявника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») та аналогічним справами №6- 17432св15 від 30.09.2015р., №6-14289св15 від 08.07.2015р., №6-2196св15 від 25.03.2015р., №6-1 7699св15 від 13.05.2015р., №6-13709св15 від 04.11.2015р., №6-18867св15 від 04.11.2015р. Верховний суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дали роз`яснення щодо процесуального правонаступництва в тому числі у виконавчому провадженні, яке не перебуває на виконанні, а тому посилання Рубіжанського міського суду Луганської області є незаконним, що призвели до постановлений ухвали, яка не відповідає нормам процесуального та матеріального права України. Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, маючи статус стягувача у справі новий кредитор зможе реалізувати свої законні права, гарантовані Конституцією та чинним законодавством України, в тому числі звернутися до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документа, поновлення строку його пред`явлення, пред`явити виконавчий документ до виконання в органи державної виконавчої служби У країни з метою виконання рішення суду та задоволення вимог кредитора тощо.
Доводи інших учасників справи.
14 вересня 2021 року на адресу Луганського апеляційного суду надійшов відзив від представника ОСОБА_1 – адвоката Мележик Л.Г.
Мотивуючи який відповідач зазначає, що в кінці травня 2021р. Заявник (вих. б/н від 19.05.2021р.) звернувся до суду з заявою, в порядку ст. 183 ЦПК України про заміну стягувача поза межами виконавчого провадження по справі №425/2399/13-ц з ПАТ «ОТП БАНК» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», щодо виконання рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.10.2013р. Одночасно з даною заявою Боржник отримав від ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (вих. б/н від 19.05.2021р.) Заяву про заміну предмету позову, де Заявник просить суд постановити ухвалу, про заміну кредитора поза межами виконавчого провадження по справі №425/2399/13-ц з ПАТ «ОТП БАНК» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». В процесі розгляду судом, Заявник не міг визначитися з вимогами до суду та змінював їх декілька раз. без належного надання повноважень підписантів заяв, що є недопустимим. Не погоджуючись з ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.07.2021р. скаржник зазначає, що заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження, на підставі ч.1, ч.2 ст. 512 ЦК України, в результаті чого ця сторона виконавчого провадження вибуває, а її статус сторони у виконавчому провадженні припиняється (ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦК України та посилання на аналогічні справи), а тому суд повинен був задовольнити вимоги заявника. Позиція викладена в апеляційній скарзі спростовується наступним, ст. 512 ЦК України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (частина 2). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина 3). Отже, вказаною нормою матеріального права передбачені підстави заміни кредитора у матеріальних правовідносинах, зокрема у цивільному зобов`язанні. З огляду на викладене, суд дійшов вірного висновку, що вказана норма цивільного законодавства не передбачає необхідність
залучення чи отримання будь-якого рішення суду. Стаття 442 ЦПК України встановлює, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником (частина 1). Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частина 2). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина 5). Отже, вказаною нормою процесуального права встановлена можливість суду на підставі заяви заінтересованої особи розглянути питання про заміну сторони виконавчого провадження, однією з яких, в силу положень частини 1 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" є стягувач. Відповідлно до ч. 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Таким чином, викладені посилання заявника не надходять свого підтвердження по даній справі, адже виконавче провадження з примусового виконання рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.10.2013р. (справа №425/2399/13-ц) відсутнє, окрім того виконавчий лист не отримувався. Відповідно до практики Верховного суду (Постанова від 16 червня 2021 року у справі №0414/7776/2012) суд не має можливості виходити за межі позовних вимог, окрім того особа, яка вважає себе правонаступником кредитора у матеріальних цивільних правовідносинах, і вважає, що має право вимоги до боржника, і хоче скористатись своїм правонаступництвом у матеріальних правовідносинах щодо яких виник спір, має право звернутись до суду із заявою або про залучення її до участі у справі як правонаступника позивача, або із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, або із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Заслуговує уваги і ті обставини на які посилався відповідач при розгляді заяви. Так, рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.10.201 Зр. (справа №425/2399/13-ц) позовні вимоги ПАТ КБ ОТП Банк задоволено, стягнуто солідарно з ТОВ "Фортекс 2006" та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором CrL-SME 901/102/2008 від 14.08.2008р. - в розмірі 733 482.76 грн.
Заявник, не надав суду доказів виникнення у між ним та Відповідачем зобов`язань по рішенню Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.10.2013р. (цивільна справа №425/2399/13-ц), адже ні в договорі про відступлення права вимоги №24/06/16 від 24.06.2014р.. додатках до нього не зазначено про перехід права вимоги правовідносин, саме в рамках вказаного рішення по цивільній справі, щодо стягнення заборгованості. Так як зобов`язання за кредитним договором CrL-SME 901/102/2008 від 14.08.2008р. було припинено з моменту набрання Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.10.2013р. (справа №425/2399/13-ц) законної сили, а тому договір про відступлення право вимоги по закінченим зобов`язанням є неможливим. Отже, у Заявника відсутнє право звернення до суду з вимогою про зміну сторони на правонаступника в рамках виконання рішення суду, тк в договорі про відступлення права вимоги №24/06/16 від 24.06.2014р., первісний кредитор не передав право вимоги по рішенню суду а лише в рамках кредитного договору, що надає . за умови дійсності цього договору право звертатися до суду з вимогою про стягнення боргу по кредитному договору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено ЦПК України. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. У рішенні «Гефген проти Німеччини» від ЗО червня 2008 року для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку. Європейський суд з прав людини сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані за його допомогою, будуть такими ж. Неналежним чином надані, не завірені копії документів, не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази, а тим паче носити для суду доказовий характер і як наслідок є неналежними. Сторони Боржника є сумніви про які він висловився в заявах до суду, а з отриманням заяв від 19.05.2021р., вони лише збільшились, тк сторона надала якісь нові акти, що не було додано до первісного позову, без жодного пояснення суду, що унеможливлювало їх подати з первісною заявою. Правовідносини, що виникли відповідно до рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.10.2013р. по цивільній справі №425/2399/13-ц , вже добігли свого кінця, адже з моменту ухвалення рішення та до моменту звернення Заявником до суду пройшло понад 7-ми років, а отже за цих обставин Заявник в даному разі позбавлений можливості звернення до суду (подано заяву про застосування строків позовної давності). 14.08.2008 між Закритим акціонерним товариством „ОТП Банк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „ОТП Банк та        ТОВ «Фортекс 2006» було укладено договір кредитної лінії №CrL-SME901/102/2008 (далі кредитний договір) на підставі якого позичальник отримав грошові кошти в сумі 60000.00 Євро зі строком повернення не пізніше 14 серпня 2017р. В якості забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, між ПАТ ОТП Банк та ОСОБА_1  укладено договір іпотеки. Заявник звертався до суду з заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки - справа № 425/2552/18, в рамках даної справи Заявнику в першій та апеляційній інстанції було відмовлено. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.10.2013р. (справа №425/2399/13-ц) позовні вимоги ПАТ КБ ОТП Банк задоволено, стягнуто солідарно з ТОВ "Фортекс 2006" та ОСОБА_1  заборгованість за кредитним договором CrL-SME 901/102/2008 від 14.08.2008р. - в розмірі 733 482.76 грн. Як вбачається з матеріалів цивільної справи (справа №425/2399/13-ц) та сам Заявник не спростовував дану обставину.) що договір про відступлення права вимоги, фактично є договором факторингу. А від так. відповідно до вимог ст.. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Заявник повинен довести суду, що він дійсно є правонаступником - надавши докази виконання п. 3.1, п.3.2, п.4.4 Договору 24/06/16, надані заявником матеріали свідчать про відсутність оплати, відповідно до вимог п.3.2 договору та як наслідок відсутність у Заявника права звертатися до суду як правонаступника. Заявник не виконав умови ст.1082 ЦК України, а тому не набув права пред`явлення позову до боржника, а тим паче Поручителів та звернувся до суду за захистом відсутніх у нього прав. Заявник не надав суду (вимоги ст. 175. 183 ЦПК України) документи: -письмових вимог, актів прийому-передачі, всіх додатків до договору №24/06/2016 від 24.06.2014р.; - доказів повноважень Заявника, щодо здійснення фінансових та кредитних послуг (основний вид діяльності Заявника - 82.91 діяльність агентств зі стягування платежів і бюро кредитних історій); -право Заявника укладання договорів про відступлення права вимоги (факторингу) - п. 4 Статуту; - докази отримання 3-ю особою коштів та їх надання Заявнику (п.3.1, п. 3.2 Договору про відступлення право вимоги),; докази набуття статусу правонаступника;- докази надання судом виконавчого листа по виконанню Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.10.2013 р. (справа №425/2399/13-ц);- докази пред 'явлення виконавчого листа до примусового виконання.
Письмові пояснення на відзив 
15 вересня 2021 року на електронну поштову адресу Луганського апеляційного суду надійшли письмові пояснення на відзив до апеляційної скарги від ТОВ «ФК`Довіра та Гарантія». Скаржник не погоджується з твердженням представника боржника, щодо зміненої прохальної частини, оскільки вимога Товариства є одною в усіх інстанціях це постановити нову ухвалу, якою замінити первісного стягувана ПАТ «ОТП Банк» про стягнення з ТОВ «ФОРТЕКС" 2006» та  ОСОБА_1 , на його правонаступника - Товариство і обмеженню відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Також слід зауважити, що перехід права вимоги переходить до нового кредитора в цілому по кредитному договору, який визначений в договорі відступлення права вимоги від 24 червня 2016 року. Зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином відповідно до ст. 599 ЦПК України, тобто ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було відступлено право вимоги за кредитний договір № CRL-SME901/102/2008 від 14.08.2008 року відповідно якого вже є наявне рішення про стягнення заборгованості і таке рішення є не виконане. Відповідно Товариство має право на звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження за рішення суду від 10.10.2013 року, відповідно до ст. 512 Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Слід звернути увагу суду, що заява про заміну сторони виконавчого провадження подана не в позовному провадженні, відповідно до ст. 442 . Заміну сторони виконавчого провадження, відноситься до розділу VІ Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), до якої не можливо застосувати позовну давність. Також слід звернути увагу, що було здійснено оплату за відступлення права вимоги від 24.06.2016 року, однак питання про наявність доказі здійснення такої оплати судом не ставилось та платіжні доручення, не випробовувались. ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звертає увагу суду, що судом першої інстанції не було винесено ухвалу про залишення заяви без руху для усунення недоліків та додатково не випробовувались належним чином посвідчені докази, тобто питання про належність доказів не ставилось. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Відповідно до ст. 83 ЦПК України, Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, відповідно до ЦПК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Щодо явки сторін
Сторони по справі були повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, судова коллегія задовольнила кллопотання сторін про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду ,судове засідання проводилось в режимі відеоконференції з двома сторонами , однак за повідомленням технічного працівника у зв`язку з технічними проблемами які виникли при підключенні до відеоконференції у представника ОСОБА_2 , вона не змогла приєднатись до відеоконференції , що відповідно до положень ЦПК України не завадило розгляду справи. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України, визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Із системного аналізу зазанченої норми права вбачається, що заміна сторони виконавчого провадження (стягувача у виконавчому листі) її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, внаслідок чого припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Виходячи зі змісту статей 512,514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 висловлено правову позицію про те, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512,514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства в Україні (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України).
Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження. Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у пункті 15 рішення ЄСПЛ у справі «Моргуненко проти України» від 6 вересня 2007 року (заява № 43382/02) вказується таке: «Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Itali) (no. 1) [GC], no. 36813/97, п. 197). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «Естіма Джордж проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Report of Judgments and Decisions 1998-II, п. 35, та, з нових джерел, «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovakia), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року).».
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Виходячи з вищевикладеного судова колегія приходить висновку, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.
Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявник не надав суду доказів виникнення у між ним та відповідачем зобов`язань так як в договорі про відступлення права вимоги №24/06/16 від 24.06.2014р. та додатках до нього (а.с.18-28 т.1) зазначено про перехід права вимоги п.2.1 - 2.6 (а.с.18 т.1) та п.1.1- 1.2 (а.с.25 т.1) .
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; п.п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України.
Виходячи з наведенного судова колегія вважає за необхідне вракховуючи діючу редакцію ст.442 ЦПК апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити частково - ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 липня 2021 року скасувати. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну кредитора поза межами виконавчого провадження його правонаступником задовольнити частково.
Судова колегія враховує діючу редакцію ч.5 ст.442 ЦПК України відповідно до якої вважає за необхідне викласти своє рішення в наступній редакції - замінити стягувача ПАТ "ОТП Банк" у виконавчому листі №425/2399/13-ц з виконання рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 10 жовтня 2013 року про стягнення заборгованості з ТОВ "Фортекс 2006" та ОСОБА_1 на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне стягнути з ТОВ "Фортекс 2006",( код ЄДРПОУ 34688838 , 92905, Луганська область, м.Кремінна, Площа Красна, буд.4, ) та ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» по 1135 гривень з кожного.
                       Керуючись ст. 374, 376, 442 ЦПК України, апеляційний суд

                                        п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити частково.
Ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 липня 2021 року скасувати. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну кредитора поза межами виконавчого провадження його правонаступникомт задовольнити частково. Постановити нову, якою замінити стягувача ПАТ "ОТП Банк" у виконавчому листі №425/2399/13-ц з виконання рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 10 жовтня 2013 року про стягнення заборгованості з ТОВ "Фортекс 2006" та ОСОБА_1 на його правонаступника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».
Стягнути з ТОВ "Фортекс 2006" та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» по 1135 гривень з кожного.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню протягом 30 днів до Верховного Суду.
Дата складення повного тексту постанови – 10 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді: