Ухвала
 
01 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 243/2499/20
провадження № 61-17507ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2021 року та постанову Донецького  апеляційного суду від 22 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Слов`янського міського нотаріального округу Панченко Андрій Вікторович, про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку та вчинення певних дій та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Слов`янського міського нотаріального округу Панченко Андрій Вікторович, про встановлення нікчемності нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та визнання його неукладеним,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у березні 2020 року ОСОБА_3 звернувся із позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Слов`янського міського нотаріального округу Панченко А. В., про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку та вчинення певних дій. Не погодившись з позовними вимогами відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою про встановлення нікчемності нотаріального посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та визнання його неукладеним.
 
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченком А. В. щодо спадкування ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер 1424256200:06:000:0700, розташованої на території Райгородоцької селищної ради Слов`янського району Донецької області. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 1424256200:06:000:0700, розташовану на території Райгородоцької селищної ради Слов`янського району Донецької області. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
 
Додатковим рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 червня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у сумі 1 261,20 грн.
 
ОСОБА_1 25 жовтня 2021 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2021 року та постанову Донецького  апеляційного суду від 22 вересня 2021 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 08 листопада 2021 року ці недоліки було усунуто, зокрема подано уточнену касаційну скаргу, у якій  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов. 
 
У уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 однією з підстав касаційного оскарження судового рішення зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 23 вересня 2021 року у справі № 910/17662/19; від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012.
 
Касаційна скарга підлягає поверненню у цій частині з таких мотивів.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
 
Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала (частина шоста статті 393 ЦПК України).
 
Оскаржена постанова Донецького апеляційного суду ухвалена 22 вересня 2021 року. Постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 910/17662/19 та від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, на які посилається у касаційній скарзі ОСОБА_1 , ухвалено та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень після ухвалення оскарженого судового рішення. Тому посилання на постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 910/17662/19 та від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 не може бути підставою касаційного оскарження судового рішення і згідно пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга у цій частині підлягає поверненню. 
 
Керуючись статтями 260, 389, 392, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2021 року та постанову Донецького  апеляційного суду від 22 вересня 2021 року в частині посилання у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 910/17662/19 та від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 повернути.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. І. Крат