ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2021 р. 	Справа № 520/15922/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 р. (ухвалене суддею Зінченко А.В.) по справі № 520/15922/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
                                                            ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області при йому виплаті перерахованої пенсії з 01.04.2019 р. в частині обмеження пенсії максимальним розміром (в межах десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснювати ОСОБА_1  виплату з 01.04.2019 р. перерахованої пенсії без обмеження її максимальним розміром.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 р. позов залишено без задоволення.
Не погодившись із рішенням суду першої  інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 р. та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб”, Кодексу адміністративного судочинства України  та на не відповідність висновків суду обставинам справи. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , з 30.09.2017 р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як пенсіонер органів ДСНС України та отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"№ 2262-ХІІ від 09.04.1992 р.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 р. у справі № 520/11789/2020 задоволено позов ОСОБА_1 , а саме: зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 р., відповідно до вимог ст. ст.  43  і  63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 р.,  ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"  №2011-ХІІ від 20.12.1991 р. та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення, з 01.04.2019 р. перерахунку основного розміру його пенсії.
На виконання вказаного судового рішення Головним управлінням ДСНС у Харківській області виготовлено нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії № 861 від 01.12.2020 р.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 р. у справі №520/17/21 задоволено позов ОСОБА_1 , а саме: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 р. на підставі, довідки виданої Головним управлінням ДСНС у Харківській області від 01.12.2020 р. № 861.
На виконання вказаного судового рішення відповідачем здійснено перерахунок пенсії з 01.04.2019 р., після чого розмір нової пенсії склав 28243,81 грн.
Проте, відповідач посилаючись на ч. 7  ст. 43 Закону 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 р.,  обмежив позивачу виплату пенсії максимальним розміром.
Позивач вважає, що відповідач протиправно обмежив йому виплату пенсії максимальним розміром, в межах десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Суд  першої інстанції, залишаючи без задоволення позов, виходив з необґрунтованості позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1  статті 46 Конституції України  визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначені  Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   № 2262-ХІІ (в подальшому - Закон № 2262-XII).
Відповідно до  ст. 43 Закону № 2262-XII  (в редакції  Закону України від 08.07.2011 р. № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011 р.), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно із ч. 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 р. № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", якщо внаслідок прийняття цього  Закону  розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим  Законом  і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим  Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої  статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016  визнано такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), положення частини 7  статті 43 Закону № 2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.
Згідно із п. 2 резолютивної частини цього рішення № 7-рп/2016 положення ч. 7  ст. 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, з 20.12.2016 р. нечинною є ч. 7  ст. 43 Закону № 2262-XII.
Відповідно до  ст. 1-1 Закону № 2262-XII, зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього  Закону  та  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Частиною 7  статті 43 Закону № 2262-XII  (у редакції  Закону України від 06.12.2016 р. № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 р.) передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Проте, частина 7  статті 43 Закону №2262-XII, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення  рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016.
Буквальне розуміння змін, внесених  Законом України від 06.12.2016 р. № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України",  з урахуванням  Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016  р. дозволяє стверджувати, що у  Законі № 2262-XII  відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.
Таким чином, внесені  Законом № 1774-VIII  до ч. 7  ст. 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є повторним запровадженням регулювання, яке Конституційний Суд визнав неконституційним, а тому, ці зміни самі по собі не створюють підстав для обмеження максимального розміру пенсії. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.
Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом в постановах від 17.05.2021 р. по справі № 343/870/17, від 10.09.2021 р. по справі № 300/633/19, від 24.09.2021 р. по справі № 370/2610/17.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки з квітня 2019 року  статтею 43 Закону №2262-XII  не передбачено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, відповідач протиправно обмежив позивачу розмір пенсії.
Окремо суд апеляційної інстанції звертає увагу, що посилання суду першої інстанції на  статтю 2 Закону України від 08.07.2011 р. № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", за якою максимальний розмір пенсії, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема,  Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не може перевищувати 10740 гривень, є необґрунтованим, оскільки обмеження пенсії на підставі вказаної норми було можливим лише до  31.12.2017 р., в той час як позовні вимоги заявлені позивачем за період часу з  01.04.2019 р.
Наведене свідчить про відсутність підстав для обмеження розміру пенсії позивача, призначеної відповідно до умов  Закону № 2262-XII, десятьма  прожитковими мінімумами та про наявність з боку відповідача протиправних дій в частині застосування під час розрахунку пенсії ОСОБА_1 обмеження її максимальним розміром.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що відповідно до ч. 1  ст. 8 Конституції України,  Конституція України  має найвищу юридичну силу.  Закони  та інші нормативно-правові акти приймаються на основі  Конституції України  і повинні відповідати їй.
В  рішенні № 7-рп/2016 від 20.12.2016 р. Конституційний Суд України  зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене  Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою  статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Виходячи з наведеного, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54  Закону № 2262  суперечать  статті 17 Конституції України.
Організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей пов`язані не з втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю виконуваних ними обов`язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захисту суверенітету, територіальної цілісності України (ч. 1 ст. 17 Основного Закону України).
Норми ч. 5  ст. 17 Конституції України  щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є помилковим.
Доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції.
Із  врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. ст. 315, ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає необхідним скасувати   рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2021 р. та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Судовим розглядом встановлено, що позивачем за подання адміністративного позову  сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується  квитанцією № 0.0.2228437838.1  від 13.08.2021 р. та за подачу апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 1362 грн., що підтверджується  квитанцією 0.0.2291311178.1 від 06.10.2021 р.
Враховуючи, що апеляційну скаргу та адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено, суд апеляційної інстанції вважає, що судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача, судовий збір за подачу позову в розмірі 908 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги  в розмірі 1362 грн., на загальну суму 2270 грн.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 р. по справі № 520/15922/21 скасувати. 
Прийняти постанову, якою  позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області по виплаті перерахованої пенсії з 01.04.2019 р. ОСОБА_1 в частині обмеження пенсії максимальним розміром (в межах десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснювати ОСОБА_1 виплату з 01.04.2019 р. перерахованої пенсії без обмеження її максимальним розміром.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, код ЄДРПОУ - 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП -   НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Я.В. П`янова    О.А. Спаскін