ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/2142/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №697/577/21 Категорія:  304010000 	Скирда Б.К. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Нерушак Л. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       07 грудня 2021 року Черкаський апеляційний суд  в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого         Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )         
Суддів                 Карпенко О.В., Бородійчука В.Г.

учасники справи: 
позивач – ТОВ «Олмакс Груп»;
відповідач – ОСОБА_1 ;
особа, яка подає апеляційну скаргу – ТОВ «Олмакс Груп»

розглянувши в м. Черкаси у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олмакс Груп» в особі директора Машталіра Олександра Вікторовича на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 вересня 2021 року, постановлене від головуванням судді Скирди Б.К. у приміщенні Канівського міськрайонного суду Черкаської області 13 вересня 2021 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олмакс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
в с т а н о в и в :

 
       30.03.2021 року ТОВ «Олмакс Груп» звернулося в суд першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
       В обґрунтування доводів позовних вимог позивач посилається на те, що 26.06.2020 року ТОВ «Олмакс Груп» укладено з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8048/2020/2067463 та всіма додатками, додатковими угодами до нього. 
       Згідно видаткової накладної № 28 від 26.06.2020 року продавцем було здійснено продаж автомобіля на загальну вартість 127 000 грн. Станом на 03.03.2021 року жодних розрахунків з боку відповідача ОСОБА_1 стосовно погашення заборгованості та оплати придбаного транспортного засобу здійснено не було вказує позивач. 
       Позивач вказує, що станом на день подання позовної заяви, оплата в повному розмірі не надходила і розмір грошових зобов`язань становить 127 000 грн. , так як в укладеному правочині не встановлено строк його виконання, то ТОВ «Олмакс Груп» було направлено на адресу відповідача ОСОБА_1 вимогу про здійснення оплати за отримання у власність транспортного засобу в строк що не перевищує 7 днів. Зазначена вимога була вручена відповідачу ОСОБА_1 26.01.2021 роек, але жодних розрахунків за наявну заборгованість відповідачем не здійснювалось.
       Позивач виконав свої зобов?язання за договором купівлі – продажу автомобіля та передав у власність ОСОБА_1 транспортний засіб. Однак ОСОБА_1 кошти, передбачені договором купівлі-продажу транспортного засобу позивачу не сплатила, чим порушила умови зазначеного договору.
       У зв?язку з вищевикладеним, позивач ТОВ «Олмакс Груп» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Олмакс Груп» згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8048/2020/2067463 від 26.06.2020 року грошові кошти в розмірі 129 794 грн., з яких: 127 000 грн. – сума основної заборгованості та 2 794 – інфляційні збитки, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, пов`язані з поданням та розглядом позовної заяви.
       Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.09.2021 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Олмакс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовлено повністю.
       Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Олмакс Груп» в особі директора Машталіра О.В. оскаржує рішення суду в апеляційному порядку.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначається, що твердження представника відповідача про те, що факт передачі автомобіля та сплати державного мита за перереєстрацією власності, підтверджує здійснення повного розрахунку за його купівлю є хибним, оскільки суб?єкти господарювання мають право здійснювати розрахунок готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами між фізичними особами – у розмірі до 50 000 грн. включно. Так як сума сплачена за автомобіль становить більше, а саме : 127 000 грн., то відповідач ОСОБА_1 не могла передати визначену суму грошових коштів представнику ТОВ «Олмакс Груп».
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачу, суд першої інстанції позбавив позивача ТОВ «Олмакс Груп» того, що останній очікував за договором купівлі-продажу транспортного засобу, тобто отримати грошові кошти у суму 127 000 грн. 
       В апеляційній скарзі зазначається, що висновок суду із посиланням на договір, як на первинний документ про те, що передача транспортного засобу відбулася після повної оплати його вартості, ґрунтується на недостатньо досліджених і неналежно оцінених матеріалах. Вказується скаржником, що відповідачем ОСОБА_1 не надано доказів, що грошові кошти за договором купівлі-продажу транспортного засобу були передані представнику ТОВ «Олмакс Груп». Отже, слід дійти висновку, що твердження відповідача ОСОБА_1 жодним чином не підтверджені належними та допустимими доказами.
       З огляду на вище вказане, ТОВ «Олмакс Груп» в особі директора Машталіра О.В. просить скасувати рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.09.2021 року у справі № 697/577/21 повністю. Прийняте нове рішення у справі № 697/577/21, яким задовольнити позов ТОВ «Олмакс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Олмакс Груп» згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8048/2020/2067463 від 26.06.2020 року грошові кошти в розмірі 129 794, 00 грн. Судові витрати стягнути з відповідача.
       30.11.2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 – адвоката Микитишиної О.М.
       У відзиві представник відповідача зазначає, що відповідно до умов договору фактом повного розрахунку за придбане майно, є передача їй транспортного засобу та ключів від нього, а оскільки умовами договору форма проведення розрахунків між сторонами не була визначена, то відповідач ОСОБА_1 передала представнику позивача наявні в неї готівкові кошти у розмірі 127 000 грн. в якості виконання договірних зобов?язань за придбання автомобіля.
       Представник відповідача - адвокат Микитишина О.М. вказує, що скаржник ТОВ «Олмакс Груп»  та відповідач ОСОБА_1 погодили всі істотні умови договору, що стало наслідком укладання між ними договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8048/2020/2067463 від 26.06.2020 року, тобто, сторони між собою погодили і порядок завершального етапу щодо укладання договору, який полягав в проведенні покупцем оплати в повному розмірі згідно умов договору купівлі-продажу транспортного засобу, а вже після, проведення остаточних розрахунків між сторонами – передачу-приймання транспортного засобу.        У відзиві зазначається, що в день оформлення договору в сервісному центрі МВС, після проведення розрахунків між сторонами та передачі-приймання транспортного засобу – претензій, в тому числі майнових, жодна із сторін одна до одної не мали.
Крім того, інший порядок оплати та спосіб підтвердження проведення розрахунків між сторонами за придбане майно, договором не було передбачено, а оскільки скаржником не надано належних та допустимих доказів і не доведено факту порушеного його права з боку ОСОБА_1 в частині невиконання нею зобов?язань щодо оплати вартості транспортного засобу згідно договору купівлі-продажу № № 8048/2020/2067463 від 26.06.2020 року, то відповідач ОСОБА_1 вважає, що скаржник ТОВ «Олмакс Груп»  намагається повторно отримати грошові кошти за одним і тим же договором, чим прямо порушує права відповідача.
       Представник відповідача - адвокат Микитишина О.М. звертає увагу, що видаткова накладна не підтверджує наявності зобов?язальних відносин між сторонами, а лише є належним документом, що фактично підтверджує виконання сторонами зобов?язань, що визначені договором купівлі-продажу № № 8048/2020/2067463 від 26.06.2020 року.
       У зв?язку з вище викладеними обставинами, представник ОСОБА_1 – адвокат Микитишина О.М. просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «Олмакс Груп» на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.09.2021 року у справі № 697/577/21 без задоволення, а рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.09.2021 року по справі № 697/577/21 – без змін.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
       Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
       Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
       Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
       Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду, вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження  без участі  сторін згідно вимог процесуального законодавства.
       Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
        Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимогах ТОВ «Олмакс Груп» про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог позивачем, прийшовши до висновку, що письмових доказів щодо сплати або несплати вартості транспортного засобу при укладанні договору купівлі-продажу жодною із сторін суду не надано, та при вирішенні спору виходив з умов укладеного договору, підписаного сторонами, згідно до якого передача транспортного засобу здійснилася після повної оплати вартості майна та реєстраціїї його відповідачем. Тому, районний суд прийшов до висновку, про повне виконання сторонами умов договору купівлі-продажу транспортного засобу, а отже, відсутні підстави для стягнення. 
       Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.
       Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
       Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
       Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 26.06.2020 року ТОВ «Олмакс Груп» укладено з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8048/2020/2067463 та всіма додатками, додатковими угодами до нього. 
Згідно даних видаткової накладної № 28 від 26.06.2020 року продавцем було здійснено продаж автомобіля на загальну вартість 127 000 грн. 
Відповідно з п. 1.1. договору, на умовах цього договору продавець зобов?язується передати у власність покупцеві транспортний засіб: марка VOLKSWAGEN модель GOLF GTI 2007 року випуску, колір – сірий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .
       Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
       Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
       Статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) продає або зобов?язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов?язується прийняти майно (товар) у власність другій стороні (покупців), а покупець приймає або зобов?язується прийняти майно (товар) і сплатили за нього певну грошову суму.
       Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов?язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.
       У відповідності до частин 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов?язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов?язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
       Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
       Нормами ст.ст. 526, 530 ЦК України закріплено, що зобов?язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Як встановлено судом першої інстанції договір між ТОВ «Олмакс Груп» та ОСОБА_1 був оформлений у сервісному центрі МВС 8048 РСЦ МВІС в м. Київ 26.06.2020 року та підписаний сторонами в присутності адміністратора ОСОБА_2 .
       Згідно даних договору купівлі-продажу транспортного засобу ТОВ «Олмакс Груп» зобов?язувалось передати у власність транспортний засіб марки VOLKSWAGEN модель GOLF GTI 2007 року випуску, колір – сірий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , який був зареєстрований за продавцем 31.08.2019 року підрозділом МВС ТСЦ 8048, а ОСОБА_1 , відповідно до цього договору зобов?язувалась сплатити продавцеві ціну транспортного засобу зазначену у п.3.1. договору (т.1, а. с. 5). 
       Відповідно до п.3.1. цього договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу склала 127 000, 00 грн. (сто двадцять сім тисяч гривень 00 копійок).
       Згідно з п. 2.1. договору передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна.
       У зв?язку з вище вказаним, колегія суддів апеляційного суду погоджується із судом першої інстанції, який прийшов до вірного висновку, що передача транспортного засобу відбулася після повної оплати ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 127 000 грн. за транспортний засіб марки VOLKSWAGEN модель GOLF GTI 2007 року випуску, колір – сірий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , що підтверджується видатковою накладною № 28 від 16.06.2020 року (а. с. 6).
       Колегія суддів апеляційного суду враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України.
       При цьому, належність доказів – правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
       Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
       Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. 
       Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
       Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи згідно ст.76 ЦПК України.
       У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності.
       Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінюючи надані позивачем докази, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про їх недостатність для доведення обґрунтованості заявлених позивачем вимог, щодо стягнення коштів за придбання автомобіля з відповідача.
       Предметом апеляційного розгляду є заборгованість за транспортний засіб згідно до договору купівлі-продажу № № 8048/2020/2067463 від 26.06.2020 року.
       При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження або спростування того, що при купівлі-продажу вище вказаного автомобіля, товар не був оплачений відповідно до договору. 
       Видаткова накладна № 28 від 26.06.2020 року з печаткою ТОВ «Олмакс Груп» та підписами сторін не може бути прийнята судом, як належний доказ, оскільки не містить даних, підтверджуючих існування між ТОВ «Олмакс Груп» та ОСОБА_1 будь-яких зобов?язальних правовідносин.
       Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що даних про наявність взаємовідносин зобов?язального характеру між ТОВ «Олмакс Груп» та відповідачем ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
       Апеляційний суд вважає, що слід відзначити, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
                Враховуючи вище викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для встановлення неправильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, тому є необґрунтованими та не підлягають задоволенню апеляційним судом.
       Доводи ТОВ «Олмакс Груп»відносно того, що висновок суду із посиланням на договір, як на первинний документ, про те, що передача транспортного засобу відбулася після повної оплати його вартості ґрунтується на недостатньо досліджених і неналежно оцінених матеріалах, колегією суддів апеляційного суду оцінюються критично, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на розсуд скаржника та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених у рішенні суду.
       Доводи скаржника щодо відмови взадоволенні позовних вимог та позбавлення позивача того, що останній очікував за договором купівлі-продажу транспортного засобу, тобто отримати грошові кошти у суму 127 000 грн. не знаходять свого підтвердження у відповідності до обставин справи та вимог закону, оскільки без отримання коштів за автомобіль представник позивача не передавав би ключі від транспортного засобу та сам автомобіль, як і не підписував би договір купівлі – продажу автомобіля.
       Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує  суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку  можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
 
        За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Олмакс Груп», яке відповідає вимогам закону, тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення згідно доводів та вимог апеляційної скарги.
       З вищевикладеного не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції згідно вимог та доводів апеляційної скарги.
       Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим, і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки, апеляційна скарга не підлягає до задоволення судом апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишається без змін, то перерозподіл судових витрат апеляційним судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олмакс Груп» в особі директора Машталіра Олександра Вікторовича – залишити без задоволення.
       Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 вересня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олмакс Груп» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно – процесуальним законодавством.
       Повний текст постанови складений 09 грудня 2021 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді О.В. Карпенко

В.Г. Бородійчук