22-ц/804/2557/21 
                                                                                263/6204/21 

    Єдиний унікальний номер 263/6204/21
                                                                        Номер провадження 22-ц/804/2557/21

ПОСТАНОВА
І м е н е м    У к р а ї  н и

06 жовтня 2021 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                головуючої Биліни Т.І.,
                                суддів  Баркова В.М., Пономарьової О.М.,
     за участю секретаря Сидельнікової А.В.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
представник позивача – ОСОБА_2 ,
відповідач – Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 липня 2021 року, повний текст якого виготовлено 28.07.2021 року у складі суду ОСОБА_3 , у цивільній справі про стягнення грошових коштів, набутих у порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
19 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення грошових коштів, набутих у порядку спадкування за законом.
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області помер його батько – ОСОБА_4 , який був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа у м. Маріуполь та за життя отримував пенсію за віком. 
На підставі довідки, виданої УПФУ у м. Маріуполь від 28 грудня 2019 року за № 31739/31-1/11 про розмір недоотриманої пенсії в сумі 375 287,08 грн, позивач отримав від приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області свідоцтво про право на спадщину. 
Відповідач 22 березня 2021 року частково погасив позивачу суму боргу в розмірі   314 309,70 грн., проте, залишилася не сплаченою сума 60 977,38 грн.
Крім того на запит адвоката від 06 квітня 2020 року від  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області отримана інформація від 15 квітня 2021 року за № 0580-02-9/15146, з якої вбачається, що  у довідці, виданій УПФУ у м. Маріуполь від 28 грудня 2019 року за № 31739/34-1/11, має місце  заборгованість за період з 26 грудня 2016 року по 31 жовтня 2019 року; хоча заборгованість УПФУ перед ОСОБА_4 утворилася з 01 березня 2016 року.
Отже відповідач не включив до відомостей про заборгованість з невиплаченої пенсії 45 805 гр. 94 коп., які крім суми, зазначеної у свідоцтві, входять до складу спадкової маси, на яку має право позивач. Таким чином не виплаченою є сума у розмірі 106 783 грн. 32 коп., які позивач просить стягнути з відповідача.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 липня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 60 977 гривень 38 копійок недоотриманої суми пенсії, яка належала ОСОБА_4 , який помер14 ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була отримана ним за життя, які набуті ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 листопада 2020 року.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення грошових коштів, набутих у порядку спадкування за законом – відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору.
Визначаючи розмір грошових коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з різниці загального розміру належної позивачу суми недоотриманої пенсії померлого батька відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та фактично виплачених йому грошових коштів недоотриманої пенсії.
Відмовляючи у задоволенні іншій частині позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 листопада 2020 року є неоспореним, докази визнання його недійсним в цілому чи певних його частин у матеріалах справи відсутні, посилання позивача на лист Маріупольського ОУ ПФУ від 15 квітня 2021 року щодо іншого розміру невиплаченої пенсії та як підстави віднесення її до спадкової маси, судом відхиляється, оскільки судом вирішується спадковий спір та до спадкової маси сума у розмірі 45 805 грн. 94 коп. не внесена, тому відсутні правові підстави для її стягнення на підставі ст. 1227 ЦК України. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи
Не погодившись з  рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, підписану представником ОСОБА_2 , в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просив рішення скасувати та постановити нове, про задоволення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано той факт, що на момент отримання свідоцтва про право на спадщину йому не було відомо, що до складу спадщини увійшла не вся сума заборгованості, це стало відомо вже після отримання частини спадкового майна на підставі свідоцтва.
З огляду на той факт, що відповідачем були надані на запит нотаріуса лише частково відомості про дійсний розмір спадкового майна, то нотаріусу також не було відомо про те, що відповідачем приховані данні про дійсний розмір заборгованості. 
Доводи і заперечення інших учасників справи
Позивач ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_2 та представник відповідача Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином
Від представника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та позивача, доводи апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити.  
Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд  вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає в повній мірі, обставини судом першої інстанції встановлено повно, висновки зроблено у відповідності до вимог законів, які регулюють спірні відносини.
Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26 листопада 2019 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що вчинений актовий запис № 1126. 
Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 листопада 2020 року, виданим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В., спадкоємцем майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син – ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії у розмірі 375 287,08 грн, що належала спадкодавцю, у відповідності до листа Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 28 грудня 2019 року № 31739/34-1/11.
Відповідно до платіжного доручення від 22 березня 2021 року ОСОБА_1 виплачена сума 314 309,70 грн пенсії за віком його батька за період з 01 листопада 2017 року по 31 жовтня 2019 року. 
Листом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 15 квітня 2021 року № 0580-02-9/15146 повідомлено позивачу, що загальна сума невиплаченої пенсії ОСОБА_4 за період з 01 березня 2016 року по 31 жовтня 2019 року дорівнює 421 093,02 грн. 
На запит нотаріуса від 27 листопада 2019 року за № 780/02-14 УПФУ у м.Маріуполь відповідачем надана відповідь, що недоотримана пенсія ОСОБА_4 , згідно ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» станом на 27 грудня 2019 року складає 375 287,08 грн (за період з 26 грудня 2016 року по 31 жовтня 2019 року). 
Крім того у відповіді було зазначено, що сума недоотриманої пенсії ОСОБА_4 обчислена Маріупольським ОУ ПФУ у відповідності до ст. 46 наведеного Закону за період не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, тобто з 19 листопада 2017 року по 31 жовтня 2019 року - дорівнює 314 309,70 грн, яка за дорученням № 55 від  22 березня 2021 року виплачена ОСОБА_1 . 

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції врахував вище вказані норми матеріального права, встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач успадкував належні спадкодавцю суми пенсії у відповідності до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх отримання на момент своєї смерті.
Свідоцтво про право на спадщину від 18 листопада 2020 року не оспорено та є чинним, а тому відмова відповідача у виплаті частини пенсії спадкодавця, яка зазначена у вказаному свідоцтві є безпідставною.
Суд обґрунтовано виходив із того, що положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач успадкував належні спадкоємцю суми пенсії у відповідності до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті, за останні три роки. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.
Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано той факт, що на момент отримання свідоцтва про право на спадщину йому та нотаріусу не було відомо, що до складу спадщини не увійшла вся сума заборгованості – непереконливі.
З позовної заяви вбачається, що  предметом спору є стягнення нарахованої, однак не виплаченої у повному обсязі пенсії, частина якої входить до спадкової маси у розмірі 60 977 грн. 38 коп. та частина у розмірі 45 805 грн. 94 коп., яке не увійшла до спадкової маси, а оскільки судом вирішується спадковий спір тому відсутні правові підстави для її стягнення.
Посилання в апеляційній скарзі, що свідоцтво про право на спадщину визнається  недійсним за рішенням суду – безпідставне, бо позивач з такими вимогами до суду не звертався.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції постановлено згідно вимог чинного законодавства та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на позиції Верховного Суду висловлені в постанові від 20 лютого 2020 року у справі № 428/5418/18.
Повний текст постанови виготовлено 06 жовтня 2021 року.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 липня 2021 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий:        Т.І. Биліна

Судді:         В.М. Барков

          О.М. Пономарьова