ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 751/1702/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Маслюк Н.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 грудня 2021 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Файдюка В.В. та Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північної митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до Північної митниці Держмитслужби, в якому просив скасувати постанову №0727/10200/20 від 30.11.2020, як протиправну.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2021 року позов задоволено.
Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивачем вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів у розмірі 1396,38 грн шляхом заявлення в митній декларації коду преференції « 410» та подання документів, що містять неправдиві відомості.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що код преференції « 410» заявлений ним у митній декларації з огляду на країну походження придбаного ним автомобіля, базуючись на даних VIN-коду автомобіля, та інвойс-декларації, яка підтверджувала це походження.
Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 23.05.2019 відділом митного оформлення №5 митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС згідно з митною декларацією типу ІМ 40 АА №UA 10230/2019/634301 у митному режимі «імпорт» оформлено товар «Автомобіль легковий, бувший у використанні - 1 шт., марка - HONDA, модель - CIVIC, номер кузова - НОМЕР_1 , 2002 року виготовлення» (а.с.13). 
Відповідно до митної декларації №UA 10230/2019/634301 від 23.05.2019 (а.с.69-70), інвойсу від 05.04.2019 №01-04/19 (а.с.71), декларації про походження від 05.04.2019 №01-04/19, складеної на підставі інвойсу від 05.04.2019 №01-04/19 (а.с.53), свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05.04.2019 № НОМЕР_2 (а.с.71 зворот), контракту від 05.04.2019 №04LT05-19 (а.с.72) вбачається, що продавцем товару виступає UAB LAKSIS 01008, SAVICKIO, 4, LT; покупцем - ФОП ОСОБА_1 ; декларантом - ФОП ОСОБА_1 , вартість товару заявлена декларантом становить 16161,74 грн, торгівельна марка - HONDA, виробник - «HONDA UK LTD», країна виробництва - GB.
Під час проведення митного оформлення вищевказаного товару декларантом ФОП « ОСОБА_1 » в графі 36 митної декларації від 23.05.2019 №UA10230/2019/634301  зазначено код преференції « 410», внаслідок чого митне оформлення товару здійснено із застосуванням тарифних преференцій зі сплати ввізного мита за пільговою ставкою ввізного мита в розмірі 6,4%.
За наслідком проведення перевірки походження імпортованого позивачем товару, відповідно до листа уповноваженого органу Литви від 11.09.2019, по товару, вказаному в декларації, складеної на підставі інвойсу від 05.04.2019 неможливо підтвердити його походження відповідно до Угоди у зв`язку з тим, що компанію «Laksis» не було знайдено (а.с.54). 
Листом від 22.10.2019 №9741/7/26-70-19-02/23 Чернігівська митниця ДФС надала ГУ ДФС України в Чернігівській області доручення здійснити документальну невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з метою донарахування митних платежів (а.с.55-56).
За наслідками проведення документальної невиїзної перевірки дотримання позивачем вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за митними деклараціями, зокрема, від 23.05.2019 №UA102230/2019/634301 відділом митного аудиту Північної митниці Держмитслужби складено акт від 14.07.2020 №18/7.11-19-12/ НОМЕР_3 від 14.07.2020, в якому зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1 вимог статті 16 Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами з іншої сторони; ст.15 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження; ч.1-2 ст.43 Митного кодексу України; ч.5 ст.280 МК України; ч.1 ст. 281 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за митними деклараціями, зокрема, №UA10230/2019/634301 від 23.05.2019 на загальну суму 5640,43 грн; порушено вимоги п.190.1 статті 190 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ПДВ за митними деклараціями, зокрема, №UA10230/2019/634301 від 23.05.2019 на загальну суму 1128,09 грн (а.с.61-68). 
11.09.2020 державним інспектором Північної митниці Держмитслужби складено протокол про порушення ФОП ОСОБА_1 митних правил, передбачених ст.485 МК України (а.с.57-59).
30.11.2020 першим заступником начальника Північної митниці Держмитслужби Кашперовим І.В. винесено постанову у справі про порушення митних правил №0727/10200/20, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, тобто 4189,14 грн (а.с.50-52).
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що надані відповідачем докази не містять інформації, яка б свідчила про наявність вини позивача у вчиненні правопорушення та наявності прямого умислу на надання недостовірних відомостей з метою ухилення від сплати митних платежів, внаслідок чого у діях позивача не вбачається складу адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та обґрунтувань апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Митним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру 1) неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), 2) ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або 3) кількості, 4) країни походження, 5) відправника та/або 6) одержувача товару, 7) неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його 8) митної вартості, та/або 9) надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або 10) несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Підставою для притягнення позивача до відповідальності за ст. 485 МК України у оскаржуваній постанові відповідач визначив те, що при ввезенні товарів на митну територію України в режимі імпорту за кодом УКТ ЗЕД 8703229030 повна та пільгова ставка ввізного мита становить 10%, а згідно з тарифними графіками зниження ввізних мит України, розрахованих по роках, передбачених Угодою , для товарів з УКТ ЗЕД 8703229030, які походять з країн Європейського союзу у 2019 році встановлено ставку ввізного мита на рівні 6,4%, яка була застосована позивачем, однак відповідно до листа ДФС від 16.10.2019 №29830/7/99-99-19-04-03-17 уповноважений орган Литви не підтвердив преференційне походження товару, заявлений у декларації-інвойсі від 05.04.2019 №01-04/19, складеної на підставі інвойсі  від 05.04.2019 №01-04/19, а тому використання позивачем преференції по сплаті ввізного мита « 410» призвело до несплати митних платежів у повному обсязі. Таким чином, позивачем вчинено інші протиправні дії, спрямовані на ухиленні від сплати митних платежів у розмірі 1396,38 грн шляхом заявлення в графі 36 митної декларації від 23.05.2019 №UA10230/2019/634301  зазначено код преференції « 410» та надання документів, які містять неправдиві відомості стосовно преференційного походження товару.
Щодо наявності/відсутності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ст.262 МК України товари, що переміщуються через митний кордон України, декларуються органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення цих товарів.
Згідно з ч.1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Частиною 5 ст.265 МК України передбачено, що декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.
Відповідно до ч.1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.
Частиною 8 ст. 257 МК України визначено перелік відомостей, які вносяться до митної декларації декларантом.
Відповідно до ч.8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за №1372/21684,  затверджено Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, відповідно до якого графа 36 «Преференція» зазначаються цифрові коди податкових пільг відповідно до класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, передбачених законодавством щодо товару, описаного в графі 31 МД та класифікованого в графі 33 МД.
Позивачем в митній декларації від 23.05.2019 №UA10230/2019/634301 у графі 36 зазначено код преференції « 410».
Вказаний код преференції позивачем було визначено на підставі декларації про походження від 05.04.2019 №01-04/19, складеної на підставі інвойсу від 05.04.2019 №01-04/19 (а.с.53), свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05.04.2019 № НОМЕР_2 , контракту від 05.04.2019 №04LT05-19 (а.с.71-73).
Зазначені документи оформлювались продавцем, яким було прямо визначено походження товару, наявність підстав застосування митних преференцій. При цьому, при заповненні митної декларації від 23.05.2019 №UA10230/2019/634301 позивачем зазначалась виключно інформація, що містилась в документах, наданих продавцем товару «Автомобіль легковий, бувший у використанні - 1 шт., марка - HONDA, модель - CIVIC, номер кузова - НОМЕР_1 , 2002 року виготовлення».
Стаття 485 МК України передбачає наявність суб`єктивної сторони правопорушення - умисел на вчинення протиправного діяння, спрямований на досягнення мети по ухиленню від сплати митних платежів (протиправному звільненню від їх сплати або зменшенню їх розміру). Особа при ухиленні від сплати митних платежів має усвідомлювати та знати умови належного виконання обов`язку щодо сплати митного платежу, втім, свідомо вчиняти дії по уникненню від виконання такого обов`язку належним чином.
В той же час, інформація про заявлений у графі 36 декларації код преференції та розрахунок, з урахуванням преференції, належної суми митних платежів була здійснена декларантом на підставі наявних документів. Жодної невідповідності між зазначеними у декларації відомостями та інформацією, яка містилась у доданих до декларації документах судом не встановлено. 
Надані відповідачем докази не містять інформації, яка б свідчила про наявність вини позивача у вчиненні правопорушення та наявності прямого умислу на надання недостовірних відомостей з метою ухилення від сплати митних платежів, оскільки спірні документи ним не складались, а були оформлені продавцем товару. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення в частині умислу на ухилення від сплати митних платежів, за яке він притягнутий до відповідальності. 
Частиною 1 ст. 495 МК України передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Відповідно до ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Згідно з ч.1 ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: 1) чи було вчинено адміністративне правопорушення, 2) чи винна дана особа в його вчиненні, 3) чи підлягає вона адміністративній відповідальності, 4) чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, 5) чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати 6) інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому, під час розгляду справи про порушення митних правил щодо позивача та приймаючи спірну постанову, відповідач діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки незважаючи на не підтвердження належними та допустимими доказами вини позивача, без встановлення наявності умислу у діях позивача та їх спрямування на ухилення від сплати митних платежів.
Відповідно до п. 1 - 2 ч. 1 ст. 258 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду.
Оскільки оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності за ст. 485 МК України за відсутності в його діях складу такого адміністративного правопорушення, а сама постанова у справі про порушення митних правил №0727/10200/20 від 30.11.2020 винесена без врахування всіх обставин, які мали значення для її прийняття, колегія суддів доходить висновку про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам ч.2 ст.2 КАС України та про наявність визначених ст. 258 МК України правових підстав для її скасування.
Частиною 3 ст.286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладені обставини, за результатами перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності передбачених законодавством підстав для скасування постанови про порушення митних правил №0727/10200/20 від 30.11.2020 та закриття справи про порушення митних правил у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Текст постанови складено 09 грудня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                                Н.В.Безименна

Судді                                                                                                    В.В.Файдюк

                                                                                                    А.Ю.Кучма