УХВАЛА

13 грудня 2021 року 
м. Київ
Справа №  921/221/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бакуліна С. В. головуючий (доповідач), Вронська Г.О., Стратієнко Л.В., 
розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2021 (головуючий суддя - Матущак О., судді: Бонк Т., Якімець Г.) та рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.07.2021 (суддя                 Андрусик Н.О.)
у справі №921/221/21
за позовом  ОСОБА_1 
до    Товариства з обмеженою відповідальністю "Чародійка"
про    визнання недійсними рішень загальних зборів,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чародійка" (далі - ТОВ "Чародійка") про визнання недійсними протоколів загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Чародійка" від 18.01.2020 №14 та від 26.03.2021 №17.
Господарський суд Тернопільської області рішенням від 22.07.2021 у справі №921/221/21, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2021, позов задовольнив частково; визнав недійсним рішення загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Чародійка", оформлене протоколом загальних зборів засновників (учасників) від 18.01.2020 №14; в частині позовних вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Чародійка", оформленого протоколом загальних зборів засновників (учасників) від 26.03.2021 №17 - відмовив; стягнув з позивача на користь відповідача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
ОСОБА_1 звернулася 18.11.2021 (згідно зі штампом на поштовому конверті) до Верховного Суду з касаційною скаргою (вх. №11349/2021), в якій просить: (1) звільнити від сплати судового збору за подання касаційної скарги; (2) скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2021 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.07.2021 у справі №921/221/21 в частині відмови у задоволенні позову і стягнення судових витрат та ухвалити в цих частинах нове рішення, яким: (а) визнати недійсним рішення загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Чародійка", оформлене протоколом від 26.03.2021 №17, про продаж належної ТОВ "Чародійка" 39/100 частини будинку перукарні "Чародійка"; (б) стягнути з ТОВ "Чародійка" на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції; в інших частинах рішення та постанову залишити без змін.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.11.2021 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Бакуліна С.В. - доповідач (головуючий), Вронська Г.О.,  Губенко Н.М.
Розпорядженням заступника керівника апарату-керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 13.12.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №921/221/21 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Губенко Н.М.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 13.12.2021 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Бакуліна С.В. - доповідач (головуючий), Вронська Г.О., Стратієнко Л.В.
Частиною першою статті 298 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) унормовано, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження.
23.11.2021 (згідно зі штампом на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з доповненням (вх. №11349/2021) до касаційної скарги (вх. №11349/2021) в якому просить, зокрема, зупинити виконання постанови Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2021 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.07.2021 у справі №921/221/21 в частині стягнення судових витрат.
За приписами частин першої статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Відповідно до частини другої статті 288 ГПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
З урахуванням того, що повний текст оскаржуваної постанови (від 04.11.2021) підписано 16.11.2021, а строк на касаційне оскарження спливає 06.12.2021, подані доповнення (вх. №11349/2021) до касаційної скарги (вх. №11349/2021) у межах строку на касаційне оскарження.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.
Виходячи з приписів частини другої статті 292 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України унормовано, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.
Пунктом першим частини другої статті 287 ГПК України  передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження наведених судових рішень, скаржник посилається у касаційній скарзі вх. №11349/2021 (з урахуванням доповнень вх. №11349/2021) на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, зазначаючи, що при ухваленні оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанцій не було враховано висновку Верховного Суду, викладеного в постановах: (1) від 11.11.2021 у справі №873/137/21 (стосовно застосування статті 126 ГПК України); (2) від 20.03.2018 у справі №916/375/17; (3) від 21.03.2018 у справі №927/699/17; (4) від 27.03.2018 у справі №904/9431/15.
Так, якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен чітко вказати норму/норми права, висновок про застосування якої/яких був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.
Разом з тим, скаржником частково дотримано вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, оскільки в касаційній скарзі ним наведено лише цитати постанов Верховного Суду, прийнятих у справах №916/375/17, №927/699/17, №904/9431/15, втім не зазначено норм права, висновок щодо застосування яких був сформований Верховним Судом у постановах у цих справах.
Отже, способом усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2021 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.07.2021 у справі №921/221/21 є викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.
Також, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".
Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України "Про судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
Як убачається з касаційної скарги, скаржниця не погоджується з судовими рішеннями попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позову, а саме про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Чародійка", оформленого протоколом загальних зборів засновників (учасників) від 26.03.2021 №17.
Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір встановлений у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Враховуючи викладене, судовий збір за подання касаційної скарги складає 4540,00 грн  ((2270,00 х 1-немайнова вимога) х 200 %).
Скаржницею до касаційної скарги не додано документа, який підтверджує сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, при цьому заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці;                       б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. 
Згідно з частиною другою статті 8 зазначеного вище Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
За змістом положень статті 8 Закону України "Про судовий збір" питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується на розсуд суду в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони дійсно перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання про звільнення від сплати судового збору повинна навести доводи того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору.
Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57). 
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" (заява №28249/95) зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (пункт 60).
Таким чином, звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).
Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).
В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору скаржниця зазначила, що розмір судового збору в сумі 4540,00 грн (вказано скаржником), який підлягає сплаті за подання касаційної скарги у цій справі, значно перевищує розмір п`яти відсотків її річного доходу. У підтвердження викладених доводів позивачка подала: (1) копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з першого кварталу 2020 року по четвертий квартал 2020 року, (2) копію податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за податковий (звітній) період 2020 року, (3) копію довідки Пенсійного фонду України про розмір отриманої пенсії за 2020 рік, згідно з якими загальна сума отриманих доходів складає 43000,00 грн.
При цьому з касаційною скаргою ОСОБА_1 звернулася в листопаді 2021 року. Будь-яких доказів того, що у сукупності з доходами за 2021 рік, майновий стан скаржника на час звернення з касаційною скаргою був настільки незадовільним, що перешкоджав сплаті судового збору 4540,00  грн, останньою не надано.
Отже, за оцінкою суду скаржницею до касаційної скарги не додано інших доказів, які б у сукупності з наданими скаржницею доказами, підтверджували, що на момент подання касаційної скарги майновий стан скаржниці перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Ураховуючи викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2021 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.07.2021 у справі №921/221/21 підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржниці строку для усунення зазначених недоліків, а саме: (1) подання Суду нової редакції касаційної скарги, в якій скаржниця має чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці; (2) подання Суду документа про сплату (зарахування) судового збору за подання касаційної скарги в установленому законом порядку та розмірі, а саме у сумі 4540,00 грн за наведеними нижче реквізитами: 
Отримувач коштів: ГУК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102
Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)
Код банку отримувача (МФО): 899998
Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007
Код класифікації доходів бюджету: 22030102
Найменування податку, збору, платежу Судовий збір (Верховний Суд, 055)
Символ звітності банку: 207
Згідно з частиною четвертою статті 174 та частиною другою статті 292 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із касаційною скаргою.
З огляду на залишення касаційної скарги без руху, клопотання про зупинення виконання оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій в частині стягнення судових витрат, залишається без розгляду до усунення недоліків.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 288, 290, 292, 298 ГПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1.  Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2021 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.07.2021 у справі №921/221/21.
2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2021 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.07.2021 у справі №921/221/21 залишити без руху. 
3. Надати скаржниці строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.
4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.
(Докази виконання вимог цієї ухвали надсилати/подавати на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: вул. О.    Копиленка, 6, м. Київ, 01016).  
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.
Головуючий                                                                                       С. В. Бакуліна
Судді                                                                                                   Г. О. Вронська
                                                                                                           Л. В. Стратієнко