Постанова                                                  
Іменем України
01 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 215/2024/18
провадження № 61-3885св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
треті особи: відділ з питань Державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради, Департамент регулювання містобудування архітектури земельних відносин виконавчого комітету Криворізької міської ради,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі судді Камбул М. О. від 09 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного в складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П. від 10 лютого 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст заяви
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про знесення самочинно реконструйованого існуючого житлового будинку під літню кухню - гараж-станцію технічного обслуговування транспортних засобів, який розташований на земельній ділянці АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними побудовами та земельною ділянкою  від 20 липня 2016 року, вона є власником житлового будинку АДРЕСА_2 , та земельної ділянки загальною площею 0,1000 га за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за тією ж адресою. З її домоволодінням АДРЕСА_1 , власником якої є її сусід, відповідач ОСОБА_2 . Також, відповідач є власником житлового будинку АДРЕСА_4 . ОСОБА_2 самочинно реконструював існуючий житловий будинок у літню кухню, яку перетворив на гараж, у якому влаштував станцію технічного обслуговування транспортних засобів, також у ньому встановив опалювальний прилад «буржуйку», димохід, від якого практично димить їй у вікно, стічні труби, які розміщені на цьому гаражі, всі стоки та бруд несуть до подвір`я будинку АДРЕСА_2 , унаслідок чого вона постійно задихається від чадного диму, що заповнює її будинок, підтоплює фундамент та затоплюється її погріб.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачем під час будування гаражу було істотно порушено будівельні норми і правила, не доведено, як не додержання відстані між житловими будинками впливає на міцність і безпечність споруд та загрожує життю й здоров`ю, відповідачу компетентними органами не видавався припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, як і відсутні докази того, що відповідач відмовився усунути недоліки зазначені в приписі, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року залишено без змін.
Апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відмову в позові, зазначив про те, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено, що будівельні роботи по реконструкції існуючого житлового будинку по АДРЕСА_1 , проведені відповідачем призвели до порушення прав позивача на безпечне користування власною земельною ділянкою та житловим будинком.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
03 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та увалити нове судове рішення про задоволення позову.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не урахували, що для встановлення відстаней між будинками необхідно з`ясувати з яких матеріалів вони виготовлені, якого ступеню та де знаходиться протипожежна стіна. 
Узагальнені доводи відзивів на касаційну скаргу
20 травня 2021 року на адресу Верховного Суду через засоби поштового зв`язку від Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому заявник просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що власником домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_2 надано експертний висновок від  02 лютого 2018 року № 1 оцінки протипожежного стану території, будівель та споруд житлової забудови за адресою: АДРЕСА_1 , який виконало ТОВ «Кераміда». За результатами експертного висновку, встановлено що стіна будівлі розташованої на території домоволодіння по АДРЕСА_1 відносно будівлі розташованої на території домоволодіння по АДРЕСА_2 є протипожежною. Проведеною оцінкою протипожежного стану встановлено, що будівництво здійснено з дотримання протипожежних норм та правил з урахуванням містобудівних та планувальних вимог та обмежень наданих для індивідуального будівництва на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, посилання в касаційній скарзі ОСОБА_1 на те, що відповідач самочинно здійснив реконструкцію існуючого житлового будинку не відповідає дійсності.
31 травня 2021 року на адресу Верховного Суду через засоби поштового зв`язку від ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу                   ОСОБА_1 , у якому заявник просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Зазначає, що наведені в скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої та апеляційної інстанцій.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 215/2024/18 з Тернівського районного суду м. Кривого Рогу.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду 
від 04 листопада 2021 року вказану справу призначено до судового розгляду. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що відповідно до договору міни від 24 вересня 2011 року, на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 належить житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться  за адресою: АДРЕСА_2 , та земельна ділянка площею 0, 1443 га, кадастровий номер 1211000000074750016, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться за тією ж адресою. 
Позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними побудовами та земельною ділянкою від 20 липня 2016 року, є власником житлового будинку АДРЕСА_2 , та земельної ділянки загальною площею 0,1000 га за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за тією ж адресою.
Тобто, сторони є власниками та землекористувачами сусідніх земельних ділянок.
ОСОБА_2 у період з 15 грудня 2015 року по  15 травня 2017 року виконував будівельні роботи а саме, реконструкцію існуючого житлового будинку по АДРЕСА_1 .
За результатами перевірки в управлінні містобудівної архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради рішенням головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області від 17 липня 2017 року будівельний паспорт від 07 грудня 2015 року № 145 по об`єкту: «Будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд (гараж, погріб, сарай), реконструкція існуючого житлового будинку під літню кухню по АДРЕСА_1 було скасовано, оскільки встановлено, що під час комісійного огляду зазначеної земельної ділянки було встановлено, що розміщення будинку по АДРЕСА_1 виконано з порушенням додатку 3.1 Протипожежні вимоги ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», а саме протипожежна відстань між житловими будинками менша 6 м. і становить 4 м., але за наслідками виявлених порушень відповідача ОСОБА_2 не було притягнуто до адміністративної відповідальності та не було надано припис про усунення виявлених порушень.
З акту, складеному відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю Виконкому Криворізької міської ради за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт № 00302022018 по об`єкту «Дотримання вимог містобудівного законодавства за адресою: АДРЕСА_2 », вбачається, що порушень не виявлено. Відповідач ОСОБА_2 за результатами проведеної позапланової перевірки до адміністративної відповідальності не притягався.
Відповідно до висновку експерта з питань будівельно-технічної експертизи № 47-19, складеного 29 серпня 2019 року судовим експертом Бихно М. В., щодо дослідження об`єктів нерухомого майна, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , визначити чи є житловий будинок самочинно реконструйованим, експерту не представляється можливим, тому що, наявний в матеріалах справи технічний паспорт, складений станом  на 24 лютого 2011 року, не відображає фактично  наявних будівель та споруд, що зазначені, у наданому технічному звіті щодо виконання топографо-геодезичних робіт, станом на 2016 рік, визначити відповідальність реконструйованого житлового будинку літ. А-1, та новостворених будівель будівельним нормам, вимогам протипожежної безпеки та санітарним нормам, експерту не представляється можливим (експерту не надані зміст права власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , що відповідає фактичному стану на момент дослідження липень 2019 року та доступу до об`єкту). Відстань між будинком літ. А-1 по АДРЕСА_1 (відповідно до технічного паспорту) та житловим будинком літ. А-1 по АДРЕСА_2 (відповідно до технічного паспорту), визначалась експертом по наданій топографо-геодезичній зйомці (в зв`язку з недоступом експерта на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 ) коливається в межах 9,3…9,5 м, а між будинками літ. А-1 по                                АДРЕСА_2 та новостореною будівлею по АДРЕСА_1 - найкоротша відстань 3,90 м. Протипожежні відстані між житловими будинками становлять 8,0 м. Висота стіни будівлі житлового будинку літ. А-1 по АДРЕСА_2 (що належить ОСОБА_1 ) зі сторони паркану від цоколю до карнизу становить - 2,75 м. Для заповнення прорізів у протипожежних перешкодах застосовують протипожежні: двері, ворота, люки, вікна, клапани, завіси (екрани), що повинні мати нормовані межі вогнестійкості. Протипожежні вікна не повинні відчинятися. А так, як у вказаній стіні встановлене звичайне металопластикове вікно зі стулками, що відчиняються, то така стіна не може вважатися протипожежною.
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня                     2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає  задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з вимогами статті 376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про знесення самочинного будівництва нерухомого майна.
Право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.
У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376, стаття 391 ЦК України).
Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю.
Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.
Вирішуючи зазначений позов відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, слід встановити, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.
Установлено, що будівля, збудована на належній відповідачу земельній ділянці, є самочинним будівництвом.
ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не притягався, останньому не видавався припис про усунення виявлених порушень.
Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.
При цьому органи, зазначені у частині сьомій статті 376 ЦК України, з відповідним позовом до суду не звернулися.
Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.
Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.
Звернувшись до суду із вказаним позовом, позивач посилалися на те, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні належним їй будинком та земельною ділянкою внаслідок щільної забудови відповідачем належної йому на праві власності земельної ділянки, чим порушуються протипожежні норми, норми інсоляції житла та садибної ділянки, а тому вважає, що її порушене право підлягає захисту виключно шляхом знесення самочинно збудованої відповідачем будівлі.
Суди попередніх інстанцій на підставі наданих доказів, правильно оцінивши їх, дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено, що відповідачем під час будування гаражу було істотно порушено будівельні норми і правила, не доведено, як недодержання відстані між житловими будинками, впливає на міцність і безпечність споруд та загрожує життю і здоров`ю, відповідачу компетентними органами не видавався припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівних діяльності, будівельних норм, стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису.
Крім того, відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій правомірно зазначили, що позивач не заявляла вимог про проведення перебудови об`єкту самочинного будівництва у спосіб, не пов`язаний із його знесенням.
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постановах: від 19 квітня 2017 року у справі № 6-129цс17; від 06 вересня 2017 року у справі № 6-1721цс16.
Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не належить до компетенції суду касаційної інстанції. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлене без додержання норм матеріального та процесуального права. 
За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржені судові рішення  - без змін.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного в складі від 10 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді: 	С. Ю. Бурлаков    	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	В. М. Коротун  	
 	М. Ю. Тітов