ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

04 листопада 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №328/1692/20 
Номер провадження 22-ц/816/1592/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Ткачук С. С. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 
на рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 10 серпня 2021 року ухваленого в складі судді В`юнник Н.Г. в смт Велика Писарівка Сумської області
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі по тексту – ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що 27 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено договір про комплексне  банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого, останньому в банківській установі було відкрито рахунок у валюті гривні та випущено міжнародну  платіжну картку DMC Gold строком дії два роки з моменту її випуску та лімітом  відновлювальної кредитної лінії 75000 грн 00 коп. Сторонами договору погоджено сплату процентів за користування кредитними коштами у розмірі 21% річних на торгові операції та на операції зняття коштів, обов`язковий  мінімальний платіж у 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною  кредитною лінією та дату платежу - на 25 число кожного місяця. За договором факторингу від 21 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» відступила право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «Кредитні ініціативи», яке, у свою чергу, 26 грудня 2018 року відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а 16 січня 2019 року право вимоги за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 перейшло до позивача. 
Посилаючись на те, що відповідач, скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення не виконав, тому станом на 25 червня 2020 року утворився борг на загальну суму 73686 грн 54 коп., з яких: 27151 грн 66 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 23073 грн 10 коп. - заборгованість за пенею, 8347 грн 68 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 2447 грн 03 коп. - нараховані 3 відсотки річних, 5473 грн 77 коп. – втрати від інфляції, 7193 грн 30 коп. - подвійна облікова ставка НБУ, що і просить стягнути з відповідача на свою користь.
Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 10 серпня 2021 року у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ТОВ «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позовних вимог. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив застосувати наслідки спливу позовної заяви, оскільки доказів на підтвердження його направлення позивачу суду надано не було, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості подати заперечення на це клопотання. 
Звертає увагу і на те, що пунктом 13.3 публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк», що є складовою частиною укладеного з відповідачем кредитного договору, сторони узгодили строк позовної давності, який становить 10 років. 
Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте,зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не повній мірі.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27 грудня 2013 року ОСОБА_1 була підписана анкета-заява про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа –Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка» (т. 1, а.с. 11). 
Згідно анкети-заяви, ОСОБА_1 виявив бажання відкрити в банку рахунок СПЗ, отримати картку DMC Gold, отримати від банку кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з лімітом у межах 75000 грн на умовах, що вказані в договорі та в додатку до договору, що підписується в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка» з урахуванням умов публічної пропозиції. 
Також, відповідач своїм підписом підтвердив, що зі змістом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка оприлюднена на інтернет-сторінці банку, правилами користування банківською платіжною карткою, тарифами ПАТ «Альфа-Банк», які є невід`ємною частиною договору, він ознайомлений та цілком згодний.
З додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка») слідує, що на підставі Анкети- заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа –Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка» банком відкрито рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня та випущено міжнародну платіжну картку DMC Gold, строком дії два роки з моменту її випуску. Ліміт картки 75000 грн 00 коп., сума доступна клієнту 13950 грн 00 коп., процента ставка за користування відновлювальною лінією - 21 відсоток річних на торгові операції та на операції зняття готівки, розмір обов`язкового мінімального платежу складає 7 % від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, мінімальний платіж не може бути меншим за 50 гривень на 25 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду (т. 1, а.с. 12).
Згідно довідки про умови кредитування з використанням картки «Максимум – Готівка», підписаної ОСОБА_1 , строк дії кредитної лінії становить 1 рік з можливістю пролонгації відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умов дотримання клієнтом умов договором, строки внесення платежу – 24 число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття картки (т. 1, а.с. 13).
До матеріалів позовної заяви позивачем додано копію публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з додатками, яка ОСОБА_1 не підписана (т.1, а.с.18-66). 
21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа –Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа –Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 630074323 від 27 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа –Банк» та ОСОБА_1 (т. 1, а.с.72). Сума за основною заборгованістю у валюті договору на дату укладення договору відповідача становила 27151 грн 66 коп., що підтверджується витягом додатку 12 до договору факторингу від 21 червня 2016 року (т. 2, а.с. 28-30). 
У подальшому ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило право вимоги заборгованості відповідача за договором ТОВ «ФК «Веста», уклавши 26 грудня 2018 року договір факторингу №2019-1КІ/Веста, (т. 1, а.с.73-83). Згідно додатку 1-1 до цього договору факторингу, розмір боргу ОСОБА_1 за кредитним договором становив 27151 грн 66 коп. та 22 751 грн 74 коп. пеня /штраф/ неустойка на дату укладення договору (т. 2, а.с. 33-35). 
16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором №630074323 від 27 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа –Банк» та ОСОБА_1 (т.1, а.с.88-97). Загальний розмір відступленої за цим договором заборгованості відповідача становила 50224 грн 76 коп., з яких 27151 грн 66 коп. – основна заборгованість, 23073 грн 10 коп. – пеня (т. 2. а.с. 24-26). 
Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості, станом на 25 червня 2020 року розмір боргу ОСОБА_1 складає 73686 грн 54 коп., з яких: 27151 грн 66 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 23073 грн 10 коп. - заборгованість за пенею, 8347 грн 68 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 2447 грн 03 коп. - нараховані 3 відсотки річних, 5473 грн 77 коп. – втрати від інфляції, 7193 грн 30 коп. – подвійна облікова ставка НБУ (а.с.67-71).
Доказів на підтвердження погашення заборгованості відповідачем суду надано не було 
Відмовляючи у задоволенні вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк, у межах якого він міг звернутися до суду з вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у стягненні на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 27151 грн 66 коп. заборгованості по тілу кредиту з підстав пропуску позивачу строку позовної давності. 
Так, у відповідності до ст.ст. 256–257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України ).
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після  переривання    перебіг   позовної   давності   починається   заново (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України ).
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України ).
Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. 
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.
Як встановлено судом першої інстанції та не спростовується сторонами, строк дії укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 27 грудня 2013 року договору становить два роки, що відповідає строку дії картки, - до 27 грудня 2015 року, проте з позовом товариство звернулося лише 10 серпня 2020 року. 
Тобто, вимоги про стягнення заборгованості про тілу кредиту в сумі 27151 грн 66 коп. позивачем були заявлені поза межами визначеного законом строку позовної давності. 
Щодо посилання позивача у доводах апеляційної скарги, як на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, на прийняття відзиву на позовну заяву, що був поданий без дотриманням вимог ст.ст. 178, 83 ЦПК України, то на переконання колегії суддів, не подання відповідачем доказів про відправлення відзиву позивачу, не є підставою для неврахування заявленого ОСОБА_1 клопотання про застосування строку позовної давності. 
Зокрема, позивач, звертаючись до суду з позовом поза межами визначеного законом строку позовної давності, не наведено обставин, які б свідчили про поважність причин такого пропуску, з клопотанням про його поновлення також не звертався.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відзив на позовну заяву був поданий у березні 2021 року, після чого справа неодноразово призначалася до слухання з викликом позивача, проте, у жодне із судових засідань ТОВ «Вердикт Капітал» свого представника не направило, з матеріалами справи представник позивача не знайомився. 
Колегія суддів не може погодитися також і з твердженнями позивача, що у відповідності до положень п. 13.3 публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк», сторони договору погодили, що строк позовної давності становить 10 років. 
Так, долучена до позовної публічна пропозиція ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб не містить пункту 13.3. Наданий до апеляційного суду витяг з публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб, пунктом 13.3 якого збільшено строк позовної давності до 10 років, відповідачем не підписаний, а тому його не можна вважати складовою частиною укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження   № 6-16цс15). 
Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача коштів, нарахованих за ст. 625 ЦК України, колегія суддів звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 5.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29 травня 2013 року №10, в яких йдеться про те, що зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань,оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу); так само у разі спливу позовної давності за вимогою про повернення безпідставно набутого майна (статті 1212, 1213 ЦК України) спливає й позовна давність за вимогою про відшкодування доходів від такого майна (стаття 1214 названого Кодексу).
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із з рішенням суду в частині вирішення позову про стягнення з відповідача відсотків, пені, з огляду на наступне. 
       У відповідності до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
       Як уже зазначалося сплив строків позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. 
У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 « Про судове рішення в цивільній справі » роз`яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. 
Проте, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків та пені, судом першої інстанції не була надана оцінка правомірності нарахування позивачем цих сум. 
Зокрема, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9518/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. 
З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що 8347 грн 68 коп. відсотків за користування кредитними коштами були нараховані позивачем за період з 16 січня 2019 року по 01 червня 2020 року, тобто поза межами строків дії кредитного договору, а тому вимоги щодо стягнення з відповідача відсотків були заявлені позивачем безпідставно. 
Позивачем при зверненні до суду з позовом, не наведено також правової підстави для нарахування відповідачу пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. 
Так, частиною 2 статті 551 ЦК України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. 
Однак, підписаними відповідачем 27 грудня 2013 року анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках послуг «Максимум – готівка», додатком до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та довідкою про умови кредитування з використанням картки «Максимум-готівка» не було передбачено нарахування пені за неналежне виконання умов договору та не було узгоджено її розмір – подвійної облікової ставки НБУ.
       Таким чином, з огляду на те, що позивачем не доведено, що сторони кредитного договору погодили нарахування пені за порушення ОСОБА_1 взятого на себе зобов`язання, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити у зв`язку з безпідставністю їх нарахування. 
       Таким чином, з огляду на те, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, рішення суду у вдповідності у відповідності до п. 4 ч. 376 ЦПК України, в частині вирішення позову про стягнення відсотків та пені змінити в частині мотивів відмови у задоволенні цих позовних вимог. 
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.
Рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 10 серпня 2021 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 відсотків та пені.
В іншій частині рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 10 серпня 2021 року залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                              О.І. Собина

Судді:                                                                                                  Т.А. Левченко

                                                                               С.С. Ткачук