Ухвала
09 листопада 2021 року
м. Київ
Справа № 677/503/19
Провадження № 51-4771 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 квітня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 05 липня 2021 року щодо нього,
встановив:
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08 жовтня 2021 року касаційна скарга засудженого залишена без руху, у зв`язку з недотриманням вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України та надано строк для усунення зазначених в ній недоліків. Водночас, засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
У вказаній ухвалі суду касаційної інстанції було наголошено засудженому, що його доводи щодо незаконності оскаржених судових рішень стосуються неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та оцінки доказів у кримінальному провадженні, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
У межах наданого судом строку, засуджений надіслав до суду касаційної інстанції повторну касаційну скаргу, проте недоліків скарги не усунув.
За змістом повторної касаційної скарги на усунення недоліків засуджений наводить аналогічні доводи попередньої скарги, які стосуються неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження та надає власну оцінку доказам у кримінальному провадженні. 
Так, на обґрунтування своїх вимог про скасування оскаржених судових рішень та закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, засуджений вказує у повторній скарзі, що заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди потерпілій не підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Вважає, що потерпіла сфальсифікувала документи, на підставі яких було встановлено тілесні ушкодження середньої тяжкості. Крім того стверджує, що виникненню дорожньо-транспортної пригоди передували порушення правил безпеки дорожнього руху іншим водієм транспортного засобу, що в сукупності, на його думку, свідчить про відсутність об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 
Тобто, порушуючи питання про скасування оскаржених судових рішень і закриття кримінального провадження через відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, засуджений як у попередній своїй скарзі так і у повторній, просить суд касаційної інстанції дослідити певні докази, встановити та визнати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях, вирішити питання про достовірність того чи іншого доказу.
Проте, фактичні обставини кримінального провадження є предметом оцінки лише суду першої та апеляційної інстанцій, в межах доводів апеляційних скарг, і вони перегляду у касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Касаційний суд перевіряє правильність застосування норми закону до тих чи інших обставин, встановлених судом на основі фактів, встановлених у судових рішеннях та не має права: досліджувати докази; встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні; вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. При цьому, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правильність оцінки обставин здійснюється судом касаційної інстанції в межах касаційної скарги.
Отже, повторна касаційна скарга засудженого не містить належного обґрунтування його вимог щодо скасування оскаржених судових рішень та закриття кримінального провадження із зазначених засудженим у скарзі підстав.
Крім того, ставлячи питання про скасування ухвали апеляційного суду засуджений у повторній касаційній скарзі не наводить доводів щодо незаконності чи необґрунтованості рішення суду апеляційної інстанції. 
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи, що у касаційній скарзі на усунення недоліків відсутнє належне обґрунтування вимог засудженого із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, на яких йому було наголошено в ухвалі касаційного суду від 08 жовтня 2021 року, колегія суддів дійшла висновку, що засуджений не усунув недоліки скарги, а тому його касаційна скарга підлягає поверненню.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд 
постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 квітня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 05 липня 2021 року щодо нього разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                       ОСОБА_3