Постанова                                           
Іменем України
 
24 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 490/3225/20
провадження № 61-15791св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,            Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Кредобанк»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання умов договору недійсними
 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Ямкової О. О., Локтіонової О. В., Шаманської Н. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсними пункти 2.2.1, 2.3, 2.6, 3.13, 5.3 та 6.1, 9.7 кредитного договору від 28 грудня 2016 року № 21Ф-2016, а саме: в частині визначення цільового призначення кредиту - придбання нерухомого майна; зобов`язання придбати нерухоме майно за умовами спірного договору; подання інформації про придбання нерухомого майна та про проведення реєстраційних дій з цим майном; збільшення процентної ставки за невиконання позичальником умов договору щодо придбання нерухомого майна та інформування банку про проведення реєстраційних дій за результатами такого придбання; скасувати збільшення процентної ставки за кредитом через ненадання інформації про придбання нерухомого майна та про його державну реєстрацію; визнати незаконними вимоги відповідача щодо сплати збільшеної процентної ставки з 01 січня 2020 року та зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором через безпідставне отримання коштів.
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що він маючи на меті погашення наявної у нього грошової заборгованості перед третіми особами (не фінансовими установами), звернувся до Публічного акціонерного банку «Кредобанк» (далі - ПАТ «Кредобанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк») і з заявою про надання споживчого кредиту. 28 грудня 2016 року між ним і ПАТ «Кредобанк» був укладений кредитний договір                    № 21Ф-1016, за умовами якого банк надав йому грошові кошти в сумі 1 240 000,00 на строк до 27 квітня 2035 року. Кредитні кошти він отримав саме на поточні потреби під заставу нерухомості, уклавши відповідні договори іпотеки та поруки.
 
Пунктом 9.7 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний зареєструвати право власності на придбане за рахунок отриманого кредиту нерухоме майно та не пізніше 15 днів від дня реєстрації надати до банку всі підтверджуючі реєстрацію документи. У разі невиконання цієї умови маржа за кредитом збільшується на 5 % річних та діє до повного виконання позичальником умов цього договору. 
 
Листом від 21 липня 2017 року № 31-2229/17/9 АТ «Кредобанк» повідомило його про збільшення процентної ставки на 5 % з 14 серпня 2017 року, якщо він не надастьпідтвердження придбання та реєстрації нерухомого майна, визначеного умовами кредитного договору, а 14 серпня 2017 року була підвищена процентна ставка на 5 %, тобто до 21,9 % річних, яка діяла до 27 грудня 2017 року. Вводячи його в оману шляхом включення умов, викладених у пунктах 2.2.1, 2.6, 3.13, 5.3, 6.1 та 9.7 кредитного договору, в частині необхідності придбання нерухомого майна, відповідач умисно включив умови обманного способу зміни істотних умов договору, а саме його ціни шляхом збільшення процентної ставки за цим договором та отримання ним додаткових коштів без належних правових підстав з метою отримання прибутку.
 
Крім того, порушені його права як позичальника та споживача кредитних послуг, тому що АТ «Кредобанк» умисно веде щодо нього нечесну, агресивну підприємницьку практику, оскільки 12 грудня 2019 року він та його матір як поручитель за кредитними зобов`язаннями отримали повідомлення про зміну процентної ставки, а саме                                     з 01 січня 2020 року вона становитиме на рівні 24,98 % річних, а розмір ануїтетного платежу - 25 685,00 грн. 
 
Таким чином, під час укладення кредитного договору ПАТ «Кредобанк» приховало від нього повну та об`єктивну інформацію щодо мети, на яку може бути витрачений кредит, не зазначивши при цьому, що ця мета не співпадатиме з тою, яку він вказав, та не зазначивши кінцевої сукупної вартості кредиту в договорі, тим самим увівши його як споживача кредитних послуг в оману про реальні умови договору. Також банк не надав та не роз`яснив у повному обсязі інформацію про кредит, яка впливає на прийняття зваженого рішення споживача про укладення такого кредитного договору з письмовим підтвердженням ознайомлення і роз`яснення; відбулося умисне внесення відповідачем умов договору, що суперечать меті його укладання та внутрішній волі позивача під час підписання договору, і має місце факт укладення договору споживчого кредиту під впливом обману з боку банку. У зв`язку з цим просив позов задовольнити.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Веселинівський районний суд Миколаївської області рішенням від 16 квітня               2021 року в задоволенні позову відмовив.
 
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позивач не довів порушення відповідачем його прав під час укладення та виконання кредитного договору.
 
Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції
 
30 червня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 16 квітня 2021 року із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що копію оскаржуваного рішення він отримав засобами поштового зв`язку 08 червня 2021 року, а тому він пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин.
 
Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 09 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області              від 16 квітня 2021 року залишив без руху, а саме: заявнику необхідно було надати докази на підтвердження дати отримання копії повного тексту оскаржуваного судового рішення, та витребував матеріали справи.
 
Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 21 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повторно залишив без руху та запропонував заявнику вказати поважні причини пропуску процесуального строку починаючи з 19 травня                         2021 року та надати належні і допустимі докази на їх підтвердження.
 
Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 07 вересня 2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області                         від 16 квітня 2021 року відмовив. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2019 року відмовив.
 
Апеляційний суд мотивував ухвалу тим, що не можуть бути визнані об`єктивними причинами для поновлення строку доводи позивача щодо укладення 17 квітня 2021 року угоди про розірвання угоди про надання правової допомоги з адвокатом Бондаренком І. О., оскільки ні позивач, ні адвокат Бондаренко І. О. не повідомили суд першої інстанції про припинення повноважень представника. Крім того, представництво інтересів позивача в суді першої інстанції здійснював також адвокат Орел А. В., який не вчинив дій щодо своєчасного отримання копії ухваленого рішення та звернувся за його отриманням лише 03 червня 2021 року. Сам позивач, будучи обізнаним про ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову та про виготовлення його повного тексту протягом п`яти робочих днів, також не вчинив будь-яких дій щодо його своєчасного отримання.
 
Доводи позивача щодо отримання ним копії судового рішення 08 червня               2021 року за повторно направленою від його імені адвокатом Орлом А. І. заявою не можуть вважатися поважними причинами пропуску процесуального строку, оскільки він не повідомив суд першої інстанції про припинення повноважень одного з його представників та приховав факт розірвання угоди про надання правової допомоги під час звернення до суду з апеляційною скаргою та усунення недоліків апеляційної скарги від 21 липня 2021 року.
 
Крім того, направлення місцевим судом повного тексту судового рішення та його вручення позивачу на підставі пункту 4 частини шостої статті 272 ЦПК України                                       є початком перебігу процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення.
 
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи
 
У вересні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що рішення місцевого суду він отримав засобами поштового зв`язку 08 червня         2021 року, а тому згідно з частиною другою статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження підлягав поновленню. Докази на підтвердження зазначених обставин він надав до суду апеляційної інстанції, однак суд не дав їм належної оцінки.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
28 жовтня 2021 року справа № 490/3225/20 надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи 
 
Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області, апеляційний суд встановив такі обставини. 
 
30 червня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення місцевого суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції та клопотав про поновлення пропущеного процесуального строку.
 
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09 липня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху, запропоновано особі, що звертається з апеляційною скаргою, надати докази на підтвердження дати отримання копії повного тексту оскарженого рішення та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
15 липня 2021 року на адресу Миколаївського апеляційного суду надійшла справа, а 20 липня 2021 року - заява позивача про усунення недоліків, із наданням копії конверту в якому надійшла копія оскаржуваного рішення та роздруківкою трекінгу поштового відправлення.
 
Однак, дослідивши матеріали справи разом з матеріалами скарги та заяви про усунення недоліків у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність повторного залишення апеляційної скарги без руху.
 
Ухвалою судді Миколаївського апеляційного суду від 21 липня 2021 року апеляційну скаргу повторно залишено без руху, запропоновано вказати поважні причини пропуску процесуального строку починаючи з 19 травня 2021 року та надати належні та допустимі докази на їх підтвердження.
 
06 серпня 2021 року позивач на виконання вимог вищевказаної ухвали направив заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій він посилається на те, що 17 квітня 2021 року (тобто наступного дня після ухвалення оскаржуваного рішення) між позивачем та його представником адвокатом Бондаренком І. О. укладено угоду про розірвання угоди про надання правової допомоги                           від 20 серпня 2020 року, внаслідок чого цей представник не повідомляв його про наявність судового рішення.
 
Водночас із матеріалів справи відомо, що представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснювали два представники: адвокат Бондаренко І. О. на підставі ордера від 21 серпня 2021 року та угоди про надання правової допомоги від 21 серпня 2021 року № 490/3225/20 та адвокат Орел А. В. на підставі договору про надання правової допомоги від 15 лютого 2021 року та ордера            від 15 лютого 2021 року.
 
16 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 та його представник Бондаренко І. О. були присутніми в залі суду у судовому засіданні, в якому було ухвалено оскаржуване рішення, брали участь у судових дебатах та, як видно з відео- та аудіо запису судового засідання, заслухали оголошення вступної та резолютивної частини рішення та роз`яснення строку і порядку виготовлення повного тексту оскаржуваного рішення протягом п`яти робочих днів.
 
Після виготовлення повного тексту оскаржуваного судового рішення 19 квітня 2021 року його надіслано на електронну адресу представника позивача Бондаренка І. О. , доставлено до електронної скриньки 19 квітня 2021 року о 17 год 43 хв 06 сек, та 20 квітня 2021 року надіслано на зазначену в матеріалах справи адресу позивача. Копія рішення надіслана на адресу позивача, повернулась                    з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою».
 
Таким чином, направлення рішення суду за місцем знаходження особи та його повернення поштою з відміткою про відсутність цієї особи за місцем її перебування є належним підтвердженням дати вручення цього рішення суду.
 
У зв`язку з цим апеляційний суд дійшов висновку, що останнім днем для подання апеляційної скарги є 19 травня 2021 року.
 
Водночас ОСОБА_1 з апеляційною скаргою звернувся 30 червня 2021 року, тобто з пропуском встановленого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи                                 у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Перевіривши аргументи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд         у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Згідно зі статтею 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень             і протиправних посягань.
 
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті              8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
 
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
 
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).
 
При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.
 
Суд, реалізуючи свої дискреційні повноваження, має оцінити обставини справи, пов`язані з надсиланням та отриманням рішення суду, можливістю учасника справи подати апеляційну скаргу, строк, протягом якого заявник звернувся до апеляційного суду після отримання рішення суду, тощо. Водночас суд, з одного боку, має виходити з конституційної засади забезпечення права на апеляційне оскарження, а з іншого, зважаючи на розумність строків, - запобігти порушенню принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.
 
Так, згідно зі статтею 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених    у частині другій статті 358 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
 
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив           з того, що позивач пропустив визначений процесуальним законом строк на апеляційне оскарження і не навів, на думку суду, поважних причин на поновлення цього строку.
 
Верховний Суд погоджується із цим висновком апеляційного суду з огляду на таке.
 
Копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні      у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення (частини перша, друга статті 272 ЦПК України).
 
Згідно з частиною третьою статті 272 ЦПК України у разі проголошення                                     в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання -                                         в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності                         в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом                                             з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня.
 
У частині шостій статті 272 ЦПК України визначено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення                              у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
 
Апеляційний суд встановив, що копія рішення суду першої інстанції, яка надіслана 20 квітня 2021 року на адресу позивача, повернулась з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, направлення рішення суду за місцем знаходження особи та його повернення поштою з відміткою про відсутність цієї особи за місцем її перебування є належним підтвердженням дати вручення цього рішення суду (частина шоста статті 272 ЦПК України).
 
Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє (частина сьома статті 272 ЦПК України).
 
Крім того, апеляційний суд встановив, що 16 квітня 2021 року ОСОБА_1 та його представник Бондаренко І. О. були присутніми в залі суду у судовому засіданні,                   в якому було ухвалено оскаржуване рішення, брали участь у судових дебатах та, як видно з відео- та аудіо запису судового засідання, заслухали оголошення вступної і резолютивної частини рішення та роз`яснення строку і порядку виготовлення повного тексту оскаржуваного рішення протягом п`яти робочих днів.
 
Після виготовлення повного тексту оскаржуваного судового рішення 19 квітня 2021 року його надіслано на електронну адресу представника позивача Бондаренка І. О. , яке доставлено до електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1              о 17 год 43 хв 06 сек, та 20 квітня 2021 року надіслано на зазначену в матеріалах справи адресу позивача.
 
Разом з цим ОСОБА_1 з апеляційною скаргою звернувся лише 30 червня          2021 року.
 
При цьому апеляційний суд обґрунтовано не взяв до уваги посилання позивача на те, що не є об`єктивними причинами для поновлення строку доводи позивача щодо укладення 17 квітня 2021 року угоди про розірвання угоди про надання правової допомоги з адвокатом Бондаренком І. О., оскільки про ці обставини не було повідомлено суд першої інстанції. Крім того, представництво інтересів позивача в суді першої інстанції здійснював також адвокат Орел А. В., який не вчинив дій щодо своєчасного отримання копії ухваленого рішення та звернувся, щоб за його отримати, лише 03 червня 2021 року. Позивач будучи обізнаним про ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову та про виготовлення його повного тексту протягом 5 робочих днів, також не вчинив будь-яких дій щодо його своєчасного отримання.
 
З огляду на зазначене апеляційний суд дійшов правильного висновку про пропуск позивачем встановленого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження та, відповідно, про відмову у відкритті апеляційного провадження.
 
Доводи касаційної скарги зазначених висновків апеляційного суду не спростовують, а посилання заявника на те, що він отримав копію повного тексту рішення місцевого суду засобами поштового зв`язку 08 червня 2021 року, за встановлених апеляційним судом обставин щодо вручення повного тексту рішення як позивачу, так і його представнику у квітні 2021 року, не мають правового значення.
 
Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються     у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції (частина третя статті 406 ЦПК України).
 
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте      в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону, і підстав для її скасування немає.
 
Керуючись статтями 400, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	                        М. Є. Червинська  	
Судді:	                         А. Ю. Зайцев  	
 	                         Є. В. Коротенко                            В. М. Коротун  	
 	                         М. Ю. Тітов