Постанова
   Іменем    України
 
Єдиний унікальний номер справи 756/13270/21	 	
Номер провадження 33/824/4742/2021	
Головуючий у суді першої інстанції Н.О. Яценко 	
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач        	
19 листопада 2021 року                                                                                      місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м.Києва від 01 жовтня 2021 року про притягнення 
ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
РНОКПП НОМЕР_1 ,
громадянина України, 
працюючого керівником ТОВ, 
проживаючого за адресою: 
АДРЕСА_1 
 
до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП, -
в с т а н о в и в :
 
Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 31.07.2021 серії ААБ №211264 водій ОСОБА_1 31.07.2021 о 01год. 50хв. в м.Києві по пр-ту Г.Сталінграда, 53-Б керував автомобілем «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_2 , не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та дистанції, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Мазда», д.н.з. НОМЕР_3 , який, в свою чергу, від сили удару скоїв наїзд на автомобіль «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_4 , що був припаркований попереду, внаслідок дорожньої транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.2.3 б), 13.1, 12.1 ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 31.07.2021 серії ААБ №211263, водій ОСОБА_1 31.07.2021 о 01 год. 50 хв. в м.Києві по пр-ту Героїв Сталінграду, 53-Б, керував автомобілем «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_2 , та здійснив ДТП, після чого водій вживав алкоголь, результат алкотесту 7510, прилад №ARGM №0292 позитивний 2,86 %, фіксація проводилася на камеру 721, 712, чим порушив вимоги п.(2.9 а) 2.10 є) ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову та прийняти нову про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки в порушення вимог статей 245, 251, 280 КУпАП, під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, формально підійшов до вивчення обставин справи, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами.
Вказав, що він дійсно став учасником ДТП, яка мала місце 31.07.2021, після чого викликав поліцію, яку чекав більше години. По приїзду на місце ДТП працівниками поліції було складено адміністративний протокол за ст.124 КУпАП, після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на який він погодився, оскільки вважав, що після оформлення ДТП перестав бути водієм в розумінні ПДР України. Факт вчинення ДТП та його вину в ньому в даному випадку не заперечує, тому не спростовував результати медичного огляду на стан сп`яніння. Проте заперечує наявність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП. Зазначив, що визнавши його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, суд не врахував ту обставину, що алкоголь апелянт вживав вже після складення на нього адміністративного протоколу за ст.124 КУпАП, що виключає склад та подію правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП. Звернув увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 31.07.2021 серії ААБ №211264 містяться виправлення у часі його складення - з 35 хв. на 55 хв. Вважає, що такі виправлення були зроблені працівником поліції з тією метою, щоб протоколи були складені принаймні одночасно, що є неможливим. Також зазначив, що письмові пояснення свідків не містять жодної інформації щодо підтвердження винуватості апелянта у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.
Зокрема, звернув увагу на відеозапис з нагрудної камери поліцейських, який не відповідає Інструкції та вимогам щодо електронного доказу, які містяться в Законі, оскільки він не є безперервним, на ньому відсутній цифровий підпис автора та особи, уповноваженої на виготовлення даних копій. А тому зазначений відеозапис, на думку апелянта, є недопустимим доказом у даній справі.
Також звернув увагу, що протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, чек з алкотестера стосуються особи на прізвище « ОСОБА_2 », а оскаржувана ним постанова стосується особи на прізвище « ОСОБА_3 ».
Крім того вказав, що враховуючи ту обставину, що ДТП за його участі не було кваліфіковано як ДТП із загиблими чи постраждалими, тому в даному випадку проведення огляду на стан сп`яніння не було обов`язковим. Вживання алкоголю після складення матеріалів за ст.124 КУпАП та подальше проходження огляду на стан сп`яніння за умови підтвердження стану сп`яніння не створює склад та подію адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказав, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнає, доводів в частині визнання його винним та притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП апеляційна скарга не містить. Апелянт просить застосувати до нього адміністративне стягнення в межах санкції статті ст.124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Є.О., який підтримав апеляційну скаргу та просить задовольнити її з викладених підстав, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов до наступного.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За змістом ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до ст.124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Згідно п.2.10 є) Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до ч.4 ст.130 КУпАП вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.
Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності до вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та прийняв постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП.
Так, переглядаючи справу в межах доводів поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи: протоколи про адміністративні правопорушення від 31.07.2021 за №211264, №211263; результат огляду на стан сп`яніння з приладу «Драгер» з показниками 2,86 проміле; письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; письмові пояснення водія ОСОБА_1 , у яких він визнав свою причетність до ДТП та вказував, що більше години чекав поліцію, перед цим зайшов додому (відвів поранену собаку), де вжив алкоголь, під час ДТП у стані сп`яніння не був; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; рапорт та відеозапис з камер 721, 712, які повністю підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП та постанові судді.
З огляду на зазначене, аналізуючи вказані вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.
Апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким суддя надав належну правову оцінку, з такою оцінкою доказів погоджується і апеляційний суд.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 31 Закону «Про національну поліцію» передбачено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. 
Так, із відеозапису нагрудних камер поліцейських, наявних у матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 у своїх пояснення стосовно вчиненої 31.07.2021 дорожньо - транспортної пригоди вказує на те, що вживав алкоголь після того як здійснив ДТП, повернувся додому, щоб віднести собаку, яка перебувала з ним в автомобілі, та чекаючи більше години поліцейських вжив алкоголь (віскі), оскільки він отримав стрес від скоєного. На запитання поліцейського чи погоджується він на проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_1 погодився та пройшов вказаний огляд. При цьому, ОСОБА_1 неодноразово пояснює, що вживав алкоголь після скоєння ДТП, очікуючи поліцейських.
Отже, зміст запису нагрудних відеокамер працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, доводить факт вживання ОСОБА_1 алкоголю після вчинення ним ДТП.
Долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.
Доводи про те, що запис на відео переривався, суд відхиляє, оскільки на записі чітко  (без переривання такого запису) зафіксовано пояснення водія, у яких він стверджує про вживання алкоголю після вчинення ним ДТП, згода водія на проходження тесту на стан сп`яніння, підписання водієм протоколу.
Таким чином, підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.
Оскільки вказані докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.
Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, апеляційним судом не встановлено. 
Загалом наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги, вказують на порушення ОСОБА_1 вимог п.2.10 є) Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП. 
Між тим, в апеляційній скарзі фактично не наведено жодних доводів на спростування обставин вчинення ним правопорушень, які встановлені судом у постанові за результатами розгляду складених щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення, а прохання про закриття провадження у справі пов`язується в більшій частині із недоведеністю вчинення ним адміністративного правопорушення через допущені порушення у складанні матеріалів про їх вчинення.
Апелянт та його захисник Кузьмін Є.О. вдаються до перекручування обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення всупереч наявним доказам з метою уникнути відповідальності за вказане адміністративне правопорушення, що вбачається із доводів, викладених у апеляційній скарзі, які є суперечливими між собою. Такі доводи апеляційний суд розцінює як можливість у будь-який спосіб піддати сумніву дії працівників поліції, проте на переконання апеляційного суду такі порушення не можуть бути констатовані за їх відсутності. Дії працівників поліції щодо складання протоколу є такими, що відповідають чинному законодавству та підтверджуються доказами наявними в матеріалах справи.
Зокрема, доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» при проведенні огляду на стан сп`яніння не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Також помилковим є твердження апелянта про те, що якщо внаслідок скоєної ним ДТП відсутні загиблі та потерпілі, тому огляд на стан сп`яніння не повинен був проводитися поліцейськими, оскільки такий огляд проводиться у разі виникнення у поліцейського підозри про перебування водія у стані сп`яніння. А у разі якщо в результаті скоєної водієм дорожньо - транспортної пригоди є потерпілі, які отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості чи тяжкі тілесні ушкодження, або якщо є загиблі, то вживання алкоголю після ДТП, але до проведення медичного огляду водія є обтяжуючою обставиною в кримінальному провадженні. Якщо немає постраждалих, то вживання водієм алкоголю до проведення медичного огляду є адміністративним правопорушенням.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд послався на неіснуючі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, тобто фактично про те, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про порушенням саме ним ПДР, оскільки протоколи були складені на особу за прізвищем « ОСОБА_2 », а постанова, яку він оскаржує, прийнята відносно особи на прізвище « ОСОБА_3 », апеляційний суд зазначає, що вказані неточності є опискою, що не може слугувати підставою для закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях водія події або складу адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 жодних зауважень до його змісту ним не зазначалося. З відеозапису нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 детально ознайомився із змістом складених відносно нього протоколів. 
Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 , який стверджує, що у поліцейських не було законних підстав для проведення огляду на стан сп`яніння, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП повністю підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вимог п.2.10 є) Правил дорожнього руху України та спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність як події так і складу даного адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення відомості стосовно часу його складення містять виправлення, внаслідок чого цей протокол не можна вважати належними і допустимим доказом, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки такі виправлення не спростовують викладених у протоколах обставин справи та не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП. Зазначене зумовлено очевидною опискою та не може бути розцінено як таке порушення вимог законодавства, що тягне за собою скасування постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, зважаючи, що ОСОБА_1 визнавав факт вживання ним алкоголю після вчинення ДТП, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння та погодився із його результатами. 
Будь-яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №211263 від 31.07.2021 відповідає положенням ст.256, 266 КУпАП. Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не надав. При цьому, протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення. Даних про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції матеріали справи також не містять.
У відповідності з вимогами ст.ст. 33, 34 КУпАП суд, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 , врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, і обґрунтовано визначив вид та розмір стягнення, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 34 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, що в повній мірі відповідає санкції ч.4 ст.130 КУпАП і за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинені правопорушення, а також відповідає і меті виховання особи, що їх вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст.23 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують. 
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.10. є) Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи. 
ОСОБА_1 не оспорює своєї вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, будь - яких доводів щодо відсутності як події так і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП апеляційна скарга не містить.
А тому постанова судді стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою. Підстав для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю як події так і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, суд не вбачає.
 
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Оболонського районного суду м.Києва від 01 жовтня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                     Л.Д. Поливач