ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 460/2675/18 пров. № А/857/12916/21	

          Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:                                         Бруновської Н.В.
суддів:                                                             Кузьмича С.М., Матковської З.М.
за участю секретаря судового засідання:          Пославського Д.Б.
апелянта:                                                   ОСОБА_1 
представника відповідача:                              Йонко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року у справі № 460/2675/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - 

В С Т А Н О В И В:
24.10.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (правонаступник Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції) (м.Львів) з позовом в якому просив суд, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі - 32571 грн. 10 коп. за період з 13.10.2016р. - 10.01.2017р.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.04.2021р.  в позові відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.04.2021р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених.
Представник відповідача Йонко Я.І. в судовому засіданні просила суд, апеляційну скаргу  залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. 
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2016р. у справі № 817/3413/15 ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області з 04.11.2015р.
На виконання даної постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2016р. у справі № 817/3413/15 Наказом Міністерства юстиції України від 22.06.2016р. № 3685/к ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області. (т.1 а.с. 73)
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016р. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2016р. у справі № 817/3413/15 змінено та викладено в наступній редакції; Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області з 04.11.2015р. з врахуванням п.1 Наказу Міністерства юстиції України від 30.01.2015р. № 115/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015р. № 100/26545».
11.10.2016р. Наказом Міністерства юстиції України № 4843/к на виконання вищевказаної постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016р. у справі № 4843/к  п.2 Наказу Міністерства юстиції України від 22.06.2016р. № 3685/к «Про поновлення ОСОБА_1 » викладено в такій редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області з 04.11.2015р. з врахуванням п.1 Наказу Міністерства юстиції України від 30.01.2015р. № 115/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015р. № 100/26545». ( т.1 а.с. 74)
11.10.2016р. Наказом Міністерства юстиції України «Про ОСОБА_1 » №4844/к позивача ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Головного управління юстиції у Рівненській області з 12.10.2016р. у зв`язку з продовженням проходження державної служби в Головному територіальному управлінні юстиції у Рівненській області на одній із запропонованих посад державної служби (абзац третій частини четвертої статті 43, частина перша  ст.41 Закону України «Про державну службу») (т.1 а.с.6).
Наказом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 12.10.2016р. №660/04/к постановлено вважати ОСОБА_1 таким, що погодився на продовження проходження державної служби на посаді Заступника начальника Управління державної реєстрації - начальника відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, і призначено на посаду з 13.10.2016р., з посадовим окладом згідно штатного розпису 4652,00 грн; ( т.1. а.с. 78).
13.10.2016р. Наказом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області «Про закріплення робочого місця» №168/06 закріплено за ОСОБА_1 - Заступником начальника Управління державної реєстрації - начальником відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, робоче місце у кабінеті 410, АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 79).
Наказом Міністерства юстиції України «Про скасування наказу Міністерства юстиції України від 11.10.2016 року №4844/к» від 04.01.2017р. №15/к постановлено скасувати наказ Міністерства юстиції України від 11.10.2016р. №4844/к «Про ОСОБА_1 »; підстава: вимога Національного агентства України з питань державної служби від 15.12.2016 №12 ( т.1. а.с. 80).
05.01.2017р. Наказом Міністерства юстиції України «Про ОСОБА_1 » №22/к ОСОБА_1 переведено з посади начальника Головного управління юстиції у Рівненській області у зв`язку з продовженням проходження державної служби в Головному територіальному управлінні юстиції у Рівненській області на посаду Заступника начальника Управління державної реєстрації - начальника відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ( т.1 а.с.81).
Наказом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області «Про ОСОБА_1 » від 10.01.2017р. №6/04/к оголошено Наказ Міністерства юстиції України від 04.01.2017р. №15/к ( т.1 а.с. 82).
10.01.2017р. Наказом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №7/04/к  «Про скасування наказу Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 12.10.2016 №660/04/к» скасовано Наказ Головного територіального управління юстиції у Рівненській області  від 12.10.2016р. №660/04/к «Про ОСОБА_1 ». (т.1 а.с. 83).
Наказом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області «Про ОСОБА_1 » від 10.01.2017р. №8/04/к оголошено Наказ Міністерства юстиції України від 05.01.2017р. №22/к «Про ОСОБА_1 » ( т.1 а.с. 84).
10.01.2017р. Наказом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області «Про ОСОБА_1 » №9/04/к переведено ОСОБА_1 для продовження проходження державної служби в Головному територіальному управлінні юстиції у Рівненській області на посаду Заступника начальника Управління державної реєстрації - начальника відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, з 11.01.2017р. з посадовим окладом згідно штатного розпису 4652,00 грн ( т.1. а.с. 85).
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.04.2017р.  у  справі № 817/1622/16 позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу  задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував Наказ Наказом Міністерства юстиції України «Про ОСОБА_1 » від 05.01.2017р. №22/к  про переведення позивача з посади начальника Головного управління юстиції у Рівненській області у зв`язку з продовженням проходження державної служби в Головному територіальному управлінні юстиції у Рівненській області на посаду Заступника начальника Управління державної реєстрації - начальника відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.
Крім того, Рівненській окружний адміністративний суд визнав протиправним та скасував накази Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 10.01.2017р.; від 10.04.2017р. № 9/04; від 10.01.2017р. № 4/07.
Суд першої інстанції поновив ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області з врахуванням п.1 Наказу Міністерства юстиції України від 30.01.2015р. №115/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 30.01.2015р. № 100/26545 з 11.01.2017р. та стягнув з Головного територіального управління юстиції у Рівненській області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.01.2017р. - 03.04.2017р. в розмірі - 10605 грн. 88 коп. В решті вимог відмовлено.
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2017р. Постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 03.04.2017р. змінена в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Прийняте в цій частині нове рішення, яким стягнути в користь позивача ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.01.2017р.-11.08.2017р. в розмірі 31010,40 грн.
26.02.2020р. Постановою Верховного суду у справі № 817/1622/16 постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2017р. скасовано. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03.14.2017р. змінено шляхом викладення абз.4 її резолютивної частини в такій редакції: Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з 12.01.2017р. В решті постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03.04.2017р. залишено в силі. (т.2 а.с. 109)
Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про те, що з вини Міністерства юстиції України в період з 13.10.2016р. - 10.01.2017р. він не працював  на посаді керівника Головного територіального управління юстиції у Рівненські області та за вказаний період відповідач Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (Львів) не нараховував та не виплачував заробітну плату виходячи з наступних підстав.
Наказ Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 12.10.2016р. №660/04/к яким постановлено вважати ОСОБА_1 таким, що погодився на продовження проходження державної служби на посаді Заступника начальника Управління державної реєстрації - начальника відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, і призначено на посаду з 13.10.2016р., з посадовим окладом згідно штатного розпису 4652,00 грн. не скасований в судовому порядку.
Колегія суддів вважає, що та обставина, що даний наказ скасований самим роботодавцем не є підставою для безспірного стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи в судовому порядку  виходячи з наступних підстав.
Так, у спірний період з 13.10.2016р. - 10.01.2017р. позивач обіймав посаду Заступника начальника Управління державної реєстрації - начальника відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.
Про дану обставину свідчать  встановлені Верховним Судом обставини у справі №817/1622/16.
Так, Верховний Суд у постанові від 26.02.2020 у справі №817/1622/16 зазначив наступне (т.1 а.с. 108-109):
« 52. Матеріали справи свідчать про те, що після останнього поновлення ОСОБА_1 на посаді 22 червня 2016 року згідно з наказом Мін`юсту від 22.06.2016р. №3685/к (оголошений наказом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 22.06.2016р. №502/04/к) останній фактично пропрацював на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області до 12 жовтня 2016 року, коли був звільнений із займаної посади відповідно до наказу Мін`юсту від 11.10.2016р. №4844/к (оголошений наказом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 12.10.2016 №659/04/к)»;
« 56. Водночас суди обох інстанцій мотивовано відмовили позивачу у вимозі про включення у час вимушеного прогулу періоду з 13.10.2016р. - 11.01.2017р, оскільки питання виплати   ОСОБА_1 належної суми заробітної плати за вказаний період не охоплюється предметом цього спору щодо правомірності переведення його на іншу посаду з 11 січня 2017 року».
ст. 78 КАС України видно, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
Отже, ОСОБА_1 з 13.10.2016р. не був звільнений з посади, а переведений на іншу посаду в Головному територіальному управлінні юстиції у Рівненській області.
Як видно з табелів обліку робочого часу за жовтень 2016р.-січень 2017р. позивач числився як відсутній на робочому місце з нез`ясованих причин, що не заперечив апелянт в судовому засіданні.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» підставою для виплати заробітної плати є безпосереднє виконання роботи працівником.
Із змісту ст. 235 КЗпП України  видно, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України"Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Отже, враховуючи ту обставину що в період з 13.10.2016р-10.01.2017р. позивач на роботу не з`являвся та трудову функцію як складову частину виду трудової діяльності не виконував, тому відсутні правові підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в тому числі  різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. Оскільки, в даному випадку відбулось переведення працівника на іншу роботу, а тому останньому чинним законодавством гарантувалось право на отримання різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи за умови перебування  на роботі та виконання посадових обов`язків.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки  Західне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Львів) як суб`єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законами та Конституцією України.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року у справі №460/2675/18 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 23.10.2021р.